Hold da op. Der lå kun et par centimeter, da vi gik ind.
Hvor er det smukt.
ELSK MIG IGEN
Det er godt nok nu!
Jeg kan ikke mærke mine fingre.
Tak.
Meat Loaf.
Du kan da ikke lide den sang.
Du er nødt til at slukke for den.
Jeg er gift med en mand, der har en frygtelig musiksmag. Hold nu op!
- Du er vild med den. Sig det. - Hold op!
Åh, Leo.
Jeg har en teori om ...
... at en pige helt sikkert bliver gravid, hvis hun gør det i en bil.
Hvad?
Jeg har også en teori.
Min teori handler om øjeblikke. Livsændrende øjeblikke.
INSPIRERET AF VIRKELIGE HÆNDELSER
Min teori er, at disse livsændrende øjeblikke -
- disse meget intense glimt, der vender op og ned på alt -
- faktisk ender med at definere, hvem vi er.
FIRE ÅR TIDLIGERE
- Tak. - Næste.
Et af mine absolutte yndlingsøjeblikke.
Du glemte din parkeringstilladelse.
Ja, jeg kommer her kun, fordi jeg nyder at stå i kø i to timer.
Tilladelsen er bare en bonus.
Kunstakademiet ... Arbejder du der?
Nej, jeg er studerende.
- Jeg hedder Paige. - Undskyld, jeg hedder Leo.
Tak for hjælpen, Leo.
Jeg bemærkede fuldkommen tilfældigt, at vi har den samme PT-zone.
- Har vi virkelig? - Ja.
Du har en imponerende iagttagelsesevne.
Hvad er en PT-zone?
Vi har tilladelse til at parkere i samme zone.
Det lyder intimt.
Ja ...
Okay ... jeg tænkte på ...
Vi skylder da os selv at tage en drink sammen -
- af respekt for vores zone-kompatibilitet.
- Okay. - Okay?
Okay.
Efter dig.
Vælg en hånd. Værsgo.
Det smager godt.
Sig til, hvis der er andet, jeg kan hjælpe med.
"Til din næse."
"Til dit hoved."
"Til dit hjerte."
"Til senere."
- Har du lige pruttet? - Nej.
Måske en lille smule.
Hvor er det sygt.
Men meget romantisk.
Jeg er så forelsket i dig, at det er helt sindssygt.
Din kones CT-scanning viste interkranielle blødninger.
Vi holder patienter med traumatisk hjerneskade i komatøs tilstand -
- for at stabilisere nervesystemet og give hjernen tid til at komme sig.
Og så vækker vi dem langsomt.
Det er sådan, at vi hver især udgør summen af de ting, vi har oplevet -
- og af alle de mennesker, vi har mødt.
Det er de øjeblikke, der udgør vores fortid.
En personlig hitliste bestående af minder -
- som vi afspiller mentalt igen og igen.
Er du ikke sulten?
- Hej. - Hej.
- Hvad laver du? - Ikke noget.
- Hvad er det? - Ikke noget.
Nå ... ikke noget. Der er morgenmad!
Hvis du fodrer det loppebefængte kræ, bliver den her. Og jeg er allergisk.
Du påstår også, at du er allergisk over for koriander.
- Jeg hader koriander. - Ja, men du er ikke allergisk.
Vil nogen have jordbær?
Hun køber ind. Vi ved, hvad det betyder.
Jeg kan godt lide hende. Hun er vores maskot.
Tak ... tror jeg.
Hun er bedre end din fritte.
Og hun laver god kaffe. Lad os beholde hende.
FLYT IND
Flygtning? Du har vist stavet det forkert.
Nej.
FLYT IND
- Jeg sagde det jo. - Ja.
Jeg lover at hjælpe dig med at elske livet.
At holde om dig med stor ømhed.
At have den tålmodighed, som kærlighed kræver.
At tale, når der er brug for ord, og at tie, når der ikke er.
At være enige om at være uenige med hensyn til rød sandkage.
Og at leve i dit hjertes varme og altid betragte det som mit hjem.
Den bliver godt nok svær at slå.
- Skrev du løfterne på et menukort? - Ja ... hvorfor?
Jeg lover at elske dig vildt og voldsomt på alle måder.
Nu og i al evighed.
Jeg lover aldrig at glemme, at du er min eneste ene.
Og at jeg altid inderst inde vil vide -
- at uanset hvilke udfordringer, der kan skille os ad -
- vil vi altid finde vej tilbage til hinanden igen.
- Tager I hinanden til ægte? - Ja.
Ja.
Så erklærer jeg jer hermed ...
Sikkerhedsvagterne ... Jeg erklærer jer for rette ægtefolk!
Og bedste venner for evigt! Kys! Og løb!
Jeg har kun ét værk. Ét værk.
Der sker bare ikke noget.
Åh gud.
- Det skal nok gå. - Jeg er nødt til at ringe til dem.
Og sige, at jeg ikke magter opgaven.
Vil du med i seng?
- Kom, jeg vil have dig med i seng. - Hold op.
Nej, lad nu være.
- Stop! - Okay, okay.
Jeg synes da, at det går fint med den her.
Jeg ved godt, at den ikke er færdig, men jeg kan fornemme resultatet.
Den har ligesom et mørkt element der.
Og et konkurrerende lyst element der.
Det er abstrakt, men det virker allerede meget stærkt.
- Hvad er der? - Du elsker mig virkelig.
- Ja, det gør jeg. - Det ved jeg.
For det her er mit værk.
Og det er affaldsbunken, som jeg nu er nødt til at gemme.
Et øjeblik fyldt med fuldstændig fysisk, mental -
- og alle andre former for kærlighed.
Træng dig ikke på. Hun er sikkert lidt fortumlet.
Giv hende lidt tid.
Hej.
Hvor er det godt at se dig.
Paige? Det er okay. Du ligger på hospitalet.
Du kom ud for en bilulykke. Du slog hovedet, men du er okay.
Vi lod dig bare sove lidt.
- Hvordan har du det? - Mit hoved gør ondt.
Det er helt normalt. Jeg henter noget smertestillende.
Var der andre, der kom til skade, doktor?
Altså ...
- Paige, du ved, hvem jeg er, ikke? - Jo.
Du er min læge.
Jeg er din mand.
Paige?
- Mr. Collins ... - Du sagde, at det gik fint.
En hjerneskade er ikke som et brækket ben. Hjernen er uforudsigelig.
Nogle gange kan hævelsen forårsage en vis svækkelse.
Svækkelse? Hun kan ikke huske mig!
Selvom hun er vågen, kan hævelsen forårsage forvirring -
- hukommelsestab, voldsomme humørsvingninger. Det er normalt.
Det er altså min teori.
At disse livsændrende øjeblikke definerer, hvem vi er.
Men jeg har aldrig overvejet, hvad der ville ske -
- hvis man en dag ikke længere kunne huske nogen af dem.
- Hej. - Hvad laver du?
- Sover. - Nå ja.
- Jeg har taget tøj med til dig. - Tak.
- Jeg er faktisk sulten. - Okay.
Så kom med.
Jeg er nødt til at få bekræftet et par ting med hensyn til os to.
- Okay. - Vi er altså gift?
- Ja. - Og jeg har underligt hår.
Nu forenkler du vist tingene lidt.
Det tager for lang tid at glatte det. Du bruger tiden i atelieret i stedet.
Hvorfor har jeg et atelier?
Du er kunstner. Skulptør. Og du er dygtig.
Lige nu arbejder du på fire værker til lobbyen i Tribune Tower.
Det er stort. Alle var ude efter den opgave.
Men din udstilling på MCA var fantastisk, så du fik den.
Hvad med min juraeksamen?
- Tog jeg aldrig min eksamen? - Så langt nåede du vist ikke.
Sidste gang, jeg ville være kunstner, gik jeg i gymnasiet.
- Betragt det som noget positivt. - Er en hjerneskade positiv?
Du er en idiot.
Hvis hun ikke kan huske, hvem du er, husker hun heller ikke dine fejl.
Men hvis hun ikke kan huske dig, ved hun jo ikke, at hun elsker dig.
- Jeg fatter ikke, hun valgte dig. - Og du ser værre ud nu.
I er en fantastisk støttegruppe. Men helt alvorligt ...
Hvad nu, hvis hukommelsen ikke kommer tilbage? Hvad så?
Hun kommer til at kunne huske dig. Og os. Vi er hendes familie.
Ja ... du har ret.
Undskyld, men min kone, Paige Collins, lå her i går.
- Hun er flyttet til VIP-afdelingen. - Det lyder dyrt.
Hospitalets bidragsydere ligger der. Du skal op på anden sal og til højre.
Paige, din langtidshukommelse fungerer fint.
Og jeg tror på, at du får resten af din hukommelse tilbage efterhånden.
Mr. Collins, det er godt, du kommer.
Det her er virkelig underligt. Jeg er Leo, Paiges mand.
Det er oprørende at høre, at min datter har ligget på intensiv i ugevis.
- Uden at vi har fået besked. - Du burde have ringet.
- Undskyld. - Har du aldrig mødt mine forældre?
- Hvorfor har I ikke mødt ham? - Hvad er næste skridt, doktor?
Hun bør vende tilbage til sit normale liv hurtigst muligt.
Om en uges tid vil jeg anbefale, at Paige mødes med en neuropsykolog.
- Okay. - Hun skal have den bedste pleje.
Du tager med os hjem.
Mor ordner dit gamle værelse, og jeg tager fri fra arbejde en tid.
Jeg vil ikke lyde utaknemmelig, men Paiges læge har lige sagt -
- at hun skal tilbage til sit normale liv, og det er sammen med mig.
- Ja, men det liv kan hun ikke huske. - Det kommer hun til. Det sagde lægen.
Nej, hun sagde, at Paige måske får hukommelsen tilbage.
Lad hende komme sig i selskab med mennesker, hun kender.
- Og elsker. - Vi gør det, der er bedst for Paige.
- Virkelig? I har ikke spurgt hende. - Hold nu op med at skændes!
Hør her. Vi behøver ikke træffe en beslutning nu.
Tag nu hjem og få sovet lidt. Det trænger I vist alle sammen til.
Hvorfor har min mand ikke mødt min familie?
Du har ikke talt med dem i årevis.
Hvorfor skulle jeg holde op med at tale med min familie?
- Det skete før, vi mødtes. - Har vi aldrig talt om det?
Jo ... det har vi.
Og?
Du ville gerne flytte ind til byen og gå på kunstakademiet.
Din far insisterede på, at du læste jura.
Han havde stærke meninger om, hvad du burde foretage dig.
Det var vist derfor, det gik galt.
Det sidste, jeg husker, er, at jeg læste jura -
- og var forlovet med Jeremy.
Det er bare ... Jeg ved det ikke.
Okay ...
Paige, hør nu her, skat. Altså ...
Det bedste, du kan gøre lige nu, er -
- at vende tilbage til dit liv sammen med mig.
- Du hørte jo, hvad lægen sagde. - Men jeg kender dig ikke.
Skal jeg bare sætte mig ind i din bil og køre hjem til din lejlighed?
- Vores lejlighed. - Jeg ved ikke, om vi var forelskede.
- Vi giftede os! - Folk gifter sig af mange grunde.
- Så som? - For at få opholdstilladelse.
Jeg er fra Cincinnati.
- Skrev jeg dagbog? - Ikke så vidt jeg ved.
Det var åbenbart, hvad han kunne finde.
Det er fint, skat. Vi skal jo bare hjem.
- Det er frygteligt. - Paige? Jeg hører, du forlader os.
Ja, det siger de.
Du må ikke køre bil, før jeg siger god for det.
- Og så ses vi om fire til seks uger. - Mange tak, doktor. For alt.
- Er du klar? - Vent.
Jeg har en telefonsvarerbesked fra før ulykken.
- Du ville jo have beviser. - Okay, så lad os høre den.
Hej, skat. Jeg er stadig i atelieret.
Jeg savner dig så meget, at mine skulpturer begynder at ligne dig.
Hvad skal du senere? Jeg har brug for lidt Leo-tid.
Hvis du ved, hvad jeg mener.
Okay ... Ring til mig. Jeg elsker dig.
Det beviser vel ikke noget at lytte til den.
Nej, det er da ... sødt.
Jeg lyder ... glad.
Hør nu her. Du droppede jurastudiet.
Du slog op med din forlovede og flyttede ind til byen.
Det var valg, du traf længe før, du mødte mig.
Jeg synes, at du skylder dig selv at respektere de valg.
I hvert fald indtil videre.
- Du begår en fejl, Paige. - Jeg skal nok tage mig af hende.
Tag med mig hjem, så finder vi ud af det sammen.
Jeg kunne vel godt give det en chance.
For at se, om det hjælper på hukommelsen.
Jeg kan altid komme hjem, hvis jeg ombestemmer mig.
Jeg giftede mig med ham. Det må der have været en grund til.
- Du lyder ikke særlig sikker. - Men det accepterer jeg.
- Jeg ligner et monster. - Jeg synes, du ser godt ud.
- Hvor bor vi henne? - I Northside.
- Hvem er præsident? - For landet?
- Ja. - Obama.
- Senatoren? - Ja.
- Du stemte på ham. - Gjorde jeg?
Nå ... velkommen hjem.
Efter dig.
Surprise!
Godt at se dig. Vi var på hospitalet hver dag, men måtte ikke forstyrre.
- Ja, det var de. Hver dag. - Vi har savnet dig.
- Vi er altså nære venner? - Jeg hedder Sonia.
- Det er min kæreste, Kyle. - Hej, Paige.
- Og det er Jim. - Du ser godt ud, Paige.
- Og Lily. - Har du trænet på hospitalet?
- Hej, Paige. - Og Josh.
Jeg ... jeg skal lige ... Undskyld mig.
Tak, fordi I kom. Beklager, at det sluttede så tidligt.
Pas på dig selv, Leo.
- Er du okay? - Hvad tror du selv?
Jeg ved godt, at det er overvældende.
Nej ...
Det ville være overvældende at komme hjem til en fremmed lejlighed -
- sammen med en mand, jeg ikke kender. Det ville være overvældende.
Men at komme hjem til alt det og en masse mennesker -
- der trækker i mig og omfavner mig og taler om ting, jeg ikke kan huske -
- det er ikke overvældende. Det er bare noget pis!
Du har ret. Der skulle kun være kommet et par stykker.
Vil du ikke nok bare gå?
- Paige ... jeg er ked af det ... - Lad mig nu bare være i fred!
- Undskyld. - Undskyld ...
Selvfølgelig.
Undskyld ...
Åh gud! Min mor slår mig ihjel!
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Hvad? - Du bankede ikke på!
Gammel vane. Undskyld, men du har altså set det før.
Det er ikke spor sjovt. Du må hellere banke på.
Undskyld.
- Du ser godt ud. - Synes du?
Det er det eneste af mit tøj, jeg føler mig godt tilpas i.
Det er faktisk mit.
Men det er fint nok.
Hvad nu? Du stirrer på mig, som om jeg er et dyr i bur.
Undskyld, jeg prøver også bare at finde ud af, hvad der foregår.
- Laver du altid sådan en morgenmad? - Det er min undskyldning for i går.
Det var dumt af mig. Jeg tænkte mig ikke om.
Det er mig, der bør undskylde. Jeg ...
Du skal ikke bekymre dig om mig. Bare gør, som du plejer at gøre.
- Arbejder du? Har du et job? - Ja, hvis jeg ikke er gået fallit.
- Jeg har mit eget lydstudie. - Sejt.
Hvad gør jeg så? Hvad laver jeg hele dagen?
Ja, altså ... Normalt står du op og laver kaffe.
- Okay. - Nej, nej. Det har jeg gjort i dag.
Og så ... Nej, det var til mig. Du spiser ikke kød.
Og så tjekker du e-mail og betaler regninger.
Men du kan garanteret hverken huske adgangskoder eller kontonumre -
- så det må jeg hellere gøre.
Og så tager du hen i atelieret. Jeg kan godt følge dig derhen.
Vi behøver ikke tage det hele på én gang.
Tag du bare på arbejde, så kan vi genopfriske minder senere.
- Er du sikker? - Ja ... Jeg har det fint.
Okay. Se her ...
Her er dine nøgler og din telefon.
Hvis du får brug for mig, er mine numre kodet ind.
- Okay ... - Hav en god dag.
Hva' så, Lil? Noget nyt?
Fyren med de spidse sko kysser skidt. Jeg tror, jeg dropper ham.
- Okay. - Det har været et rent helvede.
- I går var vi dobbeltbooket. - Det lyder som et luksusproblem.
Med kun ét studie kunne vi ikke klare begge opgaver.
Dune Advertising var ikke fleksible. De gik til Soundspace.
Hvad? Det er en vigtig kunde.
De bør prioriteres højt. Det ved du da.
Ja, men jeg kan ikke tage mig af både kunder og regnskaber.
- Det er ikke et enkeltmandsfirma. - Jeg har ikke just været på ferie.
Det ved jeg godt. Jeg er heller ikke sur. Det kører bare ikke.
Nå, men nu er jeg her.
- Hvordan har hun det? - Det går bedre.
Hun ... Tak, fordi du spurgte.
Det skal nok gå.
Okay ... godt.
- Kommer du så til mødet kl. 15.30? - Selvfølgelig.
Jeg tager hjem og skifter og ser til Paige, men jeg skal nok være der.
FLERE BEVISER
Jeg lover at hjælpe dig med at elske livet.
At holde om dig med stor ømhed.
At have den tålmodighed, som kærlighed kræver.
At tale, når der er brug for ord, og at tie, når der ikke er.
At være enige om at være uenige med hensyn til rød sandkage.
Og at leve i dit hjertes varme og altid betragte det som mit hjem.
Skrev du løfterne på et menukort?
Hvor underligt.
Jeg lover at elske dig vildt og voldsomt på alle måder.
Nu og i al evighed.
Jeg lover aldrig at glemme, at du er min eneste ene.
Og at jeg altid inderst inde vil vide -
- at uanset hvilke udfordringer, der kan skille os ad -
- vil vi altid finde vej tilbage til hinanden igen.
Hej ...
- Må jeg få ... en af de der? - Vil du ikke have det sædvanlige?
Bestiller jeg altid det samme? Så skal jeg bare have det sædvanlige.
- Okay? - Værsgo.
Tak.
Paige?
- Kan jeg hjælpe med noget? - Må jeg låne din telefon?
Hallo? Hej, Lil. Jeg ved godt, at den 15.30.
Jeg når det ikke. Jeg er nødt til at finde Paige.
Find på noget!
- Jeg havde ikke andre at ringe til. - Hop ind, skat.
Lille skat ...
- Er alt i orden? - Ja.
- Hej. - Hej.
Hvor har du været? Jeg har været lidt bekymret.
- Jeg troede, der var sket noget. - Undskyld, jeg for vild.
- Fysisk ... men vist også mentalt. - Du skulle have ringet til mig.
Jeg glemte telefonen og kunne ikke dit nummer, så jeg ringede til mor.
Vi fik en god dag ud af det. Vi er inviteret til middag i aften.
Middag? Okay ...
- Du behøver ikke at tage med. - Jo, for du må ikke køre.
Men det er ikke det, det handler om.
Måske vågner jeg op i morgen og kan huske alt.
Men lige nu er de det eneste, jeg føler mig sikker på.
Okay ... Så tager vi af sted.
Okay.
- Okay. - Skifter du først?
Jeg skifter.
Du skal til venstre ved Caldwells hus og så til højre.
Så er det seks huse længere nede.
Familien Prestley har fået ny postkasse.
Den buket siger ikke ligefrem: "Undskyld, jeg ikke talte til jer -
- men nu hvor jeg er hjerneskadet, er det vel okay."
Du har ret. Vi burde have købt forglemmigej.
Sjovt.
Det er faktisk ret sjovt.
Du har allerede mødt mine forældre.
Far siger, du skal kalde ham Bill, men foretrækker 'mr. Thornton'
- Min søster hedder ... - Gwen.
- Jeg ved en del om din familie. - Nå ja.
Vi er jo gift.
- Åh gud! Du er forlovet! - Ja.
- I bliver et sødt par. - Tak, Paige.
- Hvor er det længe siden. - Er det?
Ja.
Det underlige er, at alle ser ældre ud.
- Især dig. - Hvor er det rart, at du er tilbage!
Voila! Til ære for Paige har jeg lavet hendes livret.
Oksemørbrad.
Sæt jer nu ned.
Før vi begynder, er en skål vist på sin plads. Skat?
Så vil jeg gerne skåle for min familie.
Jeg er lykkelig for at have tre så smukke kvinder i mit liv.
Og når vi alle er samlet, bliver lykken kun større.
Velkommen hjem, Paige.
- Skål for familien. - Skål.
Hvad med din familie, Leo? Ser du dem tit?
- Nej. - Det er da en skam.
Begge mine forældre er døde, så jeg har kun Paige.
Hun er min familie nu.
- Hvad beskæftiger du dig med, Leo? - Jeg har mit eget lydstudie.
Paige overbeviste mig om, at jeg burde blive selvstændig.
- Gjorde jeg? - Ja.
Er det ikke et uddøende fag?
Jeg mener, folk kan jo optage ting på computeren, der lyder lige så godt.
- Ryan ... - Hvad?
De plader, jeg godt kan lide, har liv, varme og sjæl.
Ligesom slapback'en på Scotty Moores guitar i 'Mystery Train'
Den lyd opnår man ikke på en computer.
Det skal være levende. Rigtige musikere, der inspirerer hinanden.
Så for at besvare dit spørgsmål: Det er måske et uddøende fag.
Og man kan optage musik af høj kvalitet derhjemme.
Men man kommer ikke i nærheden af 'Sun Sessions' på en bærbar.
Wau.
- Wau. - Wau.
- Alle er her vist i aften. - Det her er nok for meget for Paige.
Nej, jeg har det fint her.
Er det ikke Diane Chain?
Jo, hende omgås vi ikke rigtig mere. Du har godt nok været væk længe.
- Åh gud! - Held og lykke, mand.
- Hej! - Hej!
Undskyld, Leo. Det er mine venner fra gymnasiet.
- Det er Shana, Carrie, Lizbet. - Hej.
Hvad med mig? Skal jeg ikke præsenteres?
- Hej ... - Hej.
- Undskyld, det er ... - Jeremy.
- Det er længe siden. - Er det?
Det virker ikke sådan. Du ligner dig selv.
Jeg tror ikke, hun nævnte det. Jeg hedder Leo. Jeg er Paiges mand.
Nå ja. Jeg henter en drink. Vil I have noget?
- En Dissarono Sour. - En blåbær-mojito.
- Mener du det? - Det kan jeg godt huske.
Kan du huske, da vi gik i niende og gjorde os klar til juleballet?
Vi krøllede hår og endte med at brænde dit af!
Det kan jeg godt huske! Jeg måtte tage en baret på til ballet.
Hun var som en sweaterklædt, mojito-drikkende universitetspige.
- Som en Stepford-kone? - Ja, stort set.
- Hun flirtede endda med Jeremy. - Hendes tidligere forlovede?
Nej ... hun tror, de stadig er forlovede.
Og det ødelagde hendes chancer, at hun havde sin mand med.
Det er næsten mere, end jeg kan rumme.
- Hvad tænder hun på? - Paige?
Nej, hendes mor. Ja, Paige!
- Mener du i sengen? - Hold nu op, Leo.
Det er meget personligt. Noget, vi har sammen.
Jeg dømmer ikke.
- Hun kan lide at blive kildet. - Mener du det?
- Det er da godt, du ikke dømmer. - Det gør jeg ikke.
- Jeg er ligeglad med, om I er kinky. - Det er ikke på den måde.
- Det får hende til at slappe af. - Okay, så burde du prøve det.
- Mener du det? - Ja, hvad har du at tabe?
- Hej, Lisa. - Hej ... Paige?
Jeg har haft med de mennesker at gøre i en evighed, og de ...
Der er lige dukket noget vigtigt op. Jeg ringer tilbage.
- Hej. - Hej.
Sid ned.
Kan du huske dengang ved søen -
- hvor du lovede at passe på mig, uanset hvad der skete?
- Den aften i bådhuset? - Ja.
Vil du ikke nok fortælle, hvad der skete med os?
Det er kun dig, der kan droppe en fyr, for derefter at kræve svar.
- Droppede jeg dig? - Hårdt og brutalt før brylluppet.
Hvorfor?
Det spørgsmål vil jeg, alle mine venner -
- og to efterfølgende kærester også gerne have svar på.
Kom nu, jeg må da have haft en grund til det.
Du ... du forandrede dig.
Du begyndte at tale anderledes, du klædte dig anderledes.
Du var ikke sikker på, at du ville læse jura.
Og du var ikke sikker på, at du ville have mig.
- Gav jeg dig ringen tilbage? - Ja, det gjorde du.
- Hvem har den nu? - Det er der ingen, der har endnu.
Men jeg kommer sammen med Rose. Hende fra Gwens klasse.
Vi har været sammen i et år nu.
Jeg kunne ikke vente for evigt.
Forudså du virkelig ikke, at jeg ville få en hjerneskade -
- glemme, at vi havde slået op og komme valsende ind på dit kontor?
Det er da for dårligt.
Undskyld, jeg går nu, så du kan få arbejdsro.
- Undskyld. - Det kom lidt uventet.
Gammel vane, tror jeg.
Jeg anede ikke, hvor jeg var på vej hen, før jeg nåede hertil.
Det virker så latterligt, at jeg lukkede alle ude i fem år.
Det føles bare helt forkert.
- Hej. - Hej.
- Hvordan er din dag gået? - Åh, den var såmænd fin nok.
Jeg er bare glad for at være hjemme hos dig nu.
- Jeg er ked af, at jeg roder sådan. - Det gør ikke noget.
- Er du ved at lave en collage? - Laver jeg den slags?
Nej, ikke så vidt, jeg husker.
Jeg følte mig bare så inspireret af mødet med mine venner.
- Til at lave en collage? - Det bragte minder frem.
Så jeg laver en tidslinje over mit liv.
Det er da alle tiders. Det er en god idé.
Jeg har rodet lidt i dine ting. Jeg håber ikke, det gør noget.
Det er helt i orden. Det, der er mit, er dit.
- Det beviser vielsesattesten. - Ja, den har jeg fundet.
Den ligger i bunken med de glemte år. Jeg begyndte herovre.
Jeg fandt nogle familiebilleder. De var lette at ordne kronologisk.
- De ting kan jeg huske. - Det er da godt, ikke?
Ja, det er det vel.
Men jeg har forsøgt at finde frem til det sidste øjeblik, jeg kan huske.
- Og hvordan går det med det? - Jeg var på Macaroni Grill.
Og jeg spurgte dem, om de havde gratineret ravioli.
Og jeg kan ikke huske svaret. Det er det sidste, jeg husker -
- før jeg vågnede op på hospitalet.
Åh nej. Hvordan finder vi så ud af, om de havde gratineret ravioli?
- Åh gud ... det her sker bare ikke. - Det er okay.
- Det her sker bare ikke. - Nej ... hold nu op.
- Kom nu. - Hvad ... hvad laver du?
- Undskyld. - Det er mig, der undskylder.
- Var det noget, vi havde sammen? - Ja, på en måde.
- Undskyld. - Nej, nej. Jeg forstår det godt.
Det skal nok komme. Vi bliver ved med at prøve.
Du skal bare finde dig til rette, så skal det nok gå.
Ja ...
Hej ...
Jeg tror, jeg er klar til at se mit atelier nu. Vil du vise mig det?
Ja ... Kom med.
Det er det første atelier, du har haft for dig selv.
Det er et sejt sted, ikke?
Du var ikke vild med det i starten, men så fandt du på -
- at brænde nogle rensende urter, du købte henne på hjørnet.
Vi viftede løs med dem, indtil vi indså, at det var gammel salat.
Vi for rundt og brændte salat. Jeg ved ikke ...
Men det må have hjulpet, for efter det kunne jeg ikke få dig ud herfra.
Du satte musik på og fortabte dig helt i et projekt.
Jeg måtte stoppe dig om aftenen.
Det er et af dine værker til Tribune Tower-serien.
- Hvad forestiller det? - Det vidste du vist ikke selv endnu.
- Men kom her. - Jeg ...
Her ... bare hjælp den med at finde ud af, hvad den vil være.
Ja, okay ... Jeg ved ikke, hvordan man bruger den.
Selvfølgelig gør du det. Vent lidt.
Det var bedre. Prøv det nu bare. Måske er det sjovt.
Kan vi skrue ned for musikken?
Du skruede selv højere op. Jeg aner ikke, hvordan du koncentrerede dig.
Jeg har kronisk hovedpine, for helvede! Skru ned!
Jeg forsøger at hjælpe dig!
Men jeg er ikke din boksebold.
Sådan taler vi aldrig til hinanden.
Det her er også svært for mig, Paige.
- Paige? - Ja?
Hej. Jeg stoppede hos den portugisiske bager og købte nogle ...
- Har du gæster? - Ja.
- Leo ... - Hej.
Min søster har travlt op til brylluppet og forlovelsesfesten.
Vi tænkte, at Paige kunne komme hjem og hjælpe hende.
Det virker som det rigtige at gøre. At være der for Gwen.
Okay, men hvad så med dit liv her?
Hvad med de ufærdige værker?
Jeg har talt med folkene fra Tribune, og de var meget forstående.
Far låner mig penge til at betale deres forskud tilbage.
Jeg ved ikke ... Jeg kan bare ikke klare det.
- Kom ud, når du er klar, skat. - Okay, far.
- Det er kun indtil brylluppet. - Du skal bare passe på dig selv.
Jeg melder mig ikke ind i en kult. Jeg besøger min familie.
- Det ved jeg godt, men ... - Men hvad?
Må jeg i det mindste give dig et akavet knus?
- Hvordan har du det så? - Fint.
Ingen svimmelhed, forvirring eller træthed?
Alle tiders. Jeg er tilfreds, og CT-scanningen ser fin ud.
- Sikke en lettelse. - Går det bedre med hukommelsen?
- Nej, ikke rigtigt. - Slet ikke?
Det er ikke normalt, vel?
Man kan ikke tale om 'normalt' Der er ikke to hjerneskader, der er ens.
Paige er helt sig selv igen. Det er vidunderligt.
Mrs. Thornton, må jeg lige tale med Paige alene?
Det er okay, mor. Jeg har det fint.
Godt ...
Tak.
- Vil du have hukommelsen tilbage? - Ja.
Nogle frygter, at de så også vil kunne huske ulykken, men det sker sjældent.
Det er ikke det. Jeg er ikke bange for ulykken.
Hvad er du så bange for?
Jeg tror mere, det er ... Det ved jeg ikke.
Hvad nu hvis jeg ikke kan lide det liv, jeg havde?
Eller hvis jeg er alt for vild med det? Jeg ved det simpelthen ikke.
Jeg er ikke psykolog, så det her er måske et frygteligt råd.
Men jeg tror, du skal forsøge at få udfyldt hullerne.
Du kan altid ændre dit liv.
Men hvis du ikke forsøger at huske -
- er jeg bange for, at du kommer til at leve i frygt for fortiden.
Hej, så er jeg her.
- Og hvem er de? - 'Knife Skillz.' Med Z.
- Godt. - Det lyder fantastisk, Mikey.
- Bare giv den gas. - Det gør jeg jo også.
- Basgangen har én tone. - Én tone.
Okay, fedt nok. Optagelse to.
- Du ser godt nok anderledes ud. - Jeg forsøger mig med Kanye-Iooket.
Jeg havde nok sagt Michael Bublé, men fint nok.
Jeg kommer til at gå lidt til og fra.
Det lyder fint, Mickey. Begynd forfra eller fra midten.
Folk kommer her for at arbejde sammen med dig.
Du er nødt til at være her.
Det ved jeg godt. Men Paige er i Lake Forest med sin familie.
Det er der, jeg skal være, hvis min kone skal forelske sig i mig igen.
- Nå, I har fundet hinanden. - Hej!
Så er nedtællingen begyndt. Du har en uge tilbage af dit tidligere liv.
- Hvordan har du det? - Fint.
Jeg bliver lidt svimmel, når jeg tænker på det.
- Hvad? - På den gode måde, skat.
Det er som en form for panik. Eller spænding.
Panik og spænding er ikke det samme.
- Der kommer 400 mennesker, skat. - Ja.
- Snurrer det også i fingerspidserne? - Ja ... er det skidt?
Lytter du til 'Radiohead'
Thom Yorke taler tit om anfald af svimmelhed.
Når det snurrer i fingrene, ved han, at han er i gang med noget genialt.
Nogle gange besvimer han næsten, når han spiller.
Det lyder, som om du har gang i noget genialt, Ryan.
- Sejt. - Skål.
- Ryan, der er en, du skal møde. - Lytter du til 'Radiohead', mor?
Er det virkelig sandt?
- Paige? - Hej, Leo.
- Hvad er der? - Dit hår ser bare anderledes ud.
- Du er smuk. - Tak.
Jeg har tænkt på noget ... Hvad hedder din yndlingsbog?
- Det er nok ikke den, du husker. - Det betyder ikke noget.
'The Beach House' af James Patterson.
- Mener du det? - Ja.
Okay, 'The Beach House' Hvis den var god, lånte du den vel ud.
Ja, til Gwen.
Og så ønskede du vel, at du ikke selv havde læst den -
- så du kunne få den oplevelse igen.
- Ja, det gjorde jeg vist. - Det er sådan, vi skal se på det.
- Hvad? - Du husker ikke, hvordan vi mødtes.
Og du kan ikke huske, hvordan vi forelskede os. Og det er surt.
Men det var den bedste tid i mit liv.
Og det ville være sejt at få lov til at opleve det igen.
Som når man læser sin yndlingsbog for første gang.
Og derfor vil jeg gerne invitere dig ud på en date.
En date?
Som når to mennesker møder hinanden for første gang.
Jeg ved ikke rigtig. Der er jo brylluppet og alt det.
Hvis vi går ud før det, kan jeg være din ledsager til brylluppet.
Jeg kan ikke love noget, men jeg lægger et godt ord ind for dig.
Okay ... en date.
Jeg har en idé, men så skal vi ind til byen. Er det i orden?
Ja, det lyder fint. Jeg skal bare være tilbage kl. 10 i morgen.
Åh gud! Første date, og du inviterer dig selv til at blive natten over.
- Jeg er en anelse chokeret. - Jeg mente bare ...
Jeg skal nok passe på dig. Og hvis du vil blive i nat ...
Altså, hvis du har lyst ... Skal vi bare se, hvordan det går?
- Skal vi stige ud? - Det behøver vi ikke.
Er det nu, jeg finder ud af, at du slet ikke er min mand -
- men en gal stalker, der kvæler mig med min håndtaske?
Det her er den parkeringsplads, hvor vi mødtes første gang.
Vi skal en tur tilbage i tiden.
- Det smager virkelig godt. - Er du klar til dessert?
Dessert? Vi har lige spist vafler.
Det var middagsmaden. Og her kommer desserten.
- Hvordan ved man, hvad der er i? - Russisk roulette med chokolade.
Det er det, der er det sjove. Overraskelsesmomentet.
Okay.
Og ... den kan du ikke lide?
- Nej, den var ikke god. - Den her, tror jeg, du kan lide.
Jeg sagde det jo.
Okay ...
Din tur.
Nå, skal vi skiftes?
Vent, til du smager den varme kakao. Vi kom her altid, når det sneede.
Forsøger du at give mig sukkersyge eller at fede mig op?
Du har noget i håret.
Tager vi herned om aftenen og kigger på søen?
Nej, det er ikke lige det, vi laver.
- Jeg tror ikke, at jeg ... - Slap af, det er ikke dét.
Vi hopper i en gang om måneden, og vi mangler april.
Vi begyndte i juli.
Hvorfor i alverden gør vi det?
Vi mødte en tjener, der sagde, at han gjorde det.
Han var omkring 80, og så tænkte vi, at vi også kunne klare det.
Vi brugte ikke våddragter, men jeg gør en undtagelse for din skyld.
Okay ... vend dig om.
Vend dig om!
- Okay. - Vent ... Hvad med våddragten?
Det bruger vi jo ikke, vel?
Åh nej ... nej, nej, nej!
Det er nok. Kom.
Tak.
- Varme! Varme! - Mit venstre øjenlåg er frosset til.
Mine fingre er følelsesløse.
Jeg kan ikke mærke dem.
Jeg ved ikke, hvor langt din Paige gik første gang, men jeg kysser kun.
Okay.
Undskyld, det kan jeg gøre bedre. Mine læber er stadig følelsesløse.
Det er dejligt.
- Måske lidt mere end at kysse. - Det her er perfekt.
- Tak, fordi du tog med mig i aften. - Jeg har virkelig hygget mig.
Jeg har savnet dig. Jeg savner vores liv sammen.
Jeg savner at være sammen med dig.
Jeg elsker dig.
Jeg må hellere gå ind nu.
- Godnat. - Godnat.
Hej.
Jeg vidste ikke, at du var her.
- Har du været ude med Jeremy? - Nej. Jeg var sammen med Leo.
Jeg kan godt lide ham.
Ja ... det kan jeg også.
Er du okay?
Paige ... Sådan har jeg aldrig set dig før.
Græder den nye dig? Det er vildt underligt.
Jeg ved ikke, hvad der er mig. Jeg har en tatovering!
Og jeg er vegetar.
Det var ligesom før i tiden. Nej, det var faktisk bedre.
Alt det, jeg forelskede mig i hos Paige, er der stadig.
Du ser det sikkert som en bekræftelse af jeres kærlighed eller ægteskab.
Men for hende var det sikkert bare en rigtig god date.
Og derfor venter du tre dage med at ringe til hende.
Skal jeg vente tre dage, før jeg ringer til min kone?
- Mindst ... Måske længere. - Vi ses til brylluppet på lørdag.
Men uanset hvad der er sket, er der ingen tvivl om, at vi hører sammen.
- Føler hun det? Eller er det dig? - Det er os begge to!
Åh, Paige? Vi er nødt til at begynde at skrive bordkort i aften.
Før du begynder på det ...
... har jeg en lille overraskelse til dig, Paige.
Kan du huske Ray Porter? Han underviste på Northwestern.
Vi skrev artikler sammen til 'Law Review'
Han er dekan for det juridiske fakultet nu.
- De lader dig genoptage dit studium. - Hvad?
- Jeg har jo ikke engang ansøgt. - Det tog jeg mig af.
Det er jo helt vanvittigt.
Det er, som om jeg får lov til at leve mit liv om.
- Du trænger vist til en drink. - Jeg har fået op til flere.
Men du har ikke smagt den her.
Jeg er glad for at få lejlighed til at tale lidt med dig, Leo.
Ja ... det er da fint nok. Tillykke.
- Den er god. - Ja, det er den.
Jeg har tænkt over tingene.
Jeg tror, det er på tide, at du lader os tage over.
- Overtage hvad? - Alt det med Paige.
Hun havde ingen sygeforsikring, fordi I valgte en bestemt livsstil.
Du må være ved at drukne i gæld, men der er en udvej.
- Og det er? - Lad dig skille fra hende.
Regningerne er først lige begyndt at komme.
Mr. Thornton, det er vist ikke passende at diskutere den slags her.
Fint. Hvis du altså er ligeglad med, at du mister din forretning.
Men hvad med Paige? Ønsker du ikke at gøre det rette for hendes skyld?
- Og du ved, hvad der er rigtigt? - Ja.
- Hvor er du hyklerisk. - Hvad sagde du?
Hvis du elsker din familie så højt, hvorfor opsøgte du så aldrig Paige?
Du er virkelig en kujon.
Skal jeg præsentere dig for nogle mennesker? Du må føle dig lidt alene.
- Jeg er ikke alene. - Okay. Du så bare lidt ensom ud.
- Jeg venter bare på Paige. - Held og lykke med det.
- Du er vild med det her, ikke? - Med hvad?
Paige forlader dig og skaber sig et liv med en fyr, som ingen forstår.
Og nu får du lov til at se, hvordan hun afviser det.
- Det er jeg faktisk lidt vild med. - Ja, ikke?
Ved du, hvad jeg er vild med? At Paige fortalte mig alt om dig.
Okay.
Om hvordan hun om natten, når I var sammen, vågnede i panik og tænkte:
"Bliver det virkelig aldrig bedre?"
Hun fortalte dig virkelig alt.
Har hun så også fortalt, hvordan hun bød sig til forleden?
Eller holdt hun op med at fortælle dig alt, da hun glemte, hvem du var?
Jeg forstår godt, at du opfører dig sådan. Du elsker hende.
Og du tror, du kan få hende tilbage. Men hun voksede fra dig.
- Hvorfor skulle det ikke ske igen? - Tak for det gode råd.
Det vil jeg huske, når jeg ligger i sengen med din kone.
Leo!
- Paige! - Hvad helvede tænkte du på?
Godt spørgsmål. Jeg er ved at blive vanvittig af at gøre mig selv til grin!
Jeg har gjort alt for at redde det, vi havde.
- Og imens har du lagt an på Jeremy. - Nu er du urimelig.
Urimelig?
Jeg har bemærket, hvordan du ser på ham.
Jeg ved det, fordi du plejede at se på mig på den måde.
- Leo ... - Vi er nødt til at være realistiske.
Din hukommelse vender ikke tilbage. Jeg er ikke andet end en fremmed.
Jeg forsøger ikke at såre dig.
Jeg er bare ...
Jeg er bare så træt af at skuffe dig.
- Det ved jeg godt. - Jeg er frygtelig ked af det.
- Jeg undskylder til Gwen og Ryan. - Nej, det går nok.
Bryllupskatastrofer bliver til gode historier.
Før eller siden.
Hvordan kan man se på den pige, man elsker, og så gå sin vej?
Leo ...
Jeg håber, at jeg en dag kan elske nogen, som du elsker mig.
Du har gjort det før. Du kan gøre det igen.
Pis ... Du er her, ikke der.
- Er du okay? - Jeg er færdig.
- Det er slut. Jeg giver op. - Du giver da aldrig op, Leo.
Hvis det var meningen, vi skulle være sammen, ville vi være sammen.
Jeg tænkte lige på første gang, vi besøgte den græske restaurant.
De havde hængt et stort banner op. "Nu serverer vi også suppe."
Og jeg kværnede løs om de hindringer, ejeren måtte have overvundet -
- for at få opfyldt sin livslange drøm om at servere suppe.
Da jeg var færdig, var hun helt stille i et par sekunder.
Og så sagde hun helt dæmpet ...
Sådan næsten til sig selv:
"Jeg elsker dig."
Det hang ligesom i luften. Det var første gang, hun sagde det.
Jeg havde ikke lyst til at svare. Jeg ville bare høre det igen.
Det var to uger efter, vi mødtes.
Det tog hende kun to uger at forelske sig i mig dengang.
Hun elsker mig ikke.
Skriv under her.
Kom her, lille ven.
- Diane? - Hej.
Hvordan har du det?
Hør ... Jeg ved godt, at der er gået flere år ...
- Jeg har været væk et stykke tid. - Jeg fik aldrig sagt undskyld.
Jeg var inde i en underlig fase.
Men din far droppede mig.
Så snart din mor fandt ud af det. Det syntes jeg, du skulle vide.
Jeg vil ikke gnide salt i såret, men jeg havde brug for at sige undskyld.
- Jeg er glad for, at du sagde noget. - Du var sådan en god ven.
Jeg ville ønske, man kunne sige det samme om mig.
Liljerne var visne, så jeg købte solsikker.
- Jeg ville have fortalt dig det. - Vidste du det?
- Har du vidst det hele tiden? - Undskyld, jeg ...
- Ti stille. - Paige ... Paige ... Paige!
Hvor har du været hele dagen? Paige?
Jeg mødte Diane Chain i forretningen.
Det var derfor, jeg flyttede, ikke? Fordi jeg fandt ud af det.
Jeg ved dårligt, hvem jeg er, og så viser det sig, at du lyver for mig.
At du har brugt min ulykke til at ændre fortiden.
Jeg kunne ikke bære tanken om at miste dig igen.
Har du nogen idé om, hvor forrådt jeg føler mig lige nu?
Det er jeg ked af. Vi var gladere, end vi har været i årevis.
- Mor! - Vi havde endelig fået dig tilbage.
- Ja, på jeres betingelser! - Nej!
- Jo, som sædvanlig! - Paige!
Han var dig utro med min veninde! Hvordan kunne du blive hos ham?
Jeg ...
Jeg ville faktisk have forladt ham.
Det ville jeg. Jeg havde pakket mine ting.
Men en eftermiddag var jeg alene i huset -
- og så begyndte jeg at se på billeder af dig ...
... og din ... og din søster.
Og huset var bare så fyldt med minder om os alle sammen.
Vi var en familie, Paige.
Og i det øjeblik gik det op for mig -
- at det betød mere end noget andet i hele verden.
Og så kunne jeg ikke ... Så kunne jeg ikke bare gå min vej.
- Og så fortrængte du det bare? - Nej.
Jeg valgte at blive hos ham -
- på grund af alle de ting, han gjorde rigtigt -
- frem for at forlade ham på grund af den ene ting, han gjorde forkert.
Jeg valgte at tilgive ham.
Måske havde Leo ret.
Måske finder jeg ikke ud af, hvem jeg er, når jeg er sammen med jer.
Paige ...
- Undskyld ... - Er der noget galt?
I to har vist noget at tale om, så ... Vi ses bare.
- Det må du altså undskylde. - Hvad er der sket?
- Må jeg spørge dig om noget? - Ja, du må spørge mig om alt.
Kendte du til min fars affære?
Ja ... det gjorde jeg.
Hvorfor sagde du ikke noget?
Jeg var lige ved at gøre det mange gange.
Men det ville ikke være rigtigt at drive dig væk fra din familie igen.
Jeg ønskede, at du skulle elske mig. Men ikke på den måde.
Jeg ville gøre mig fortjent til det.
Jeg tror ikke, jeg kan klare at miste dem lige nu.
Så lad være.
Visse partier har forsøgt at få annulleret love -
- ved at hævde at gentagne udvidelser af copyright-beskyttelsen -
- ville være i strid med grundlovens ånd ...
- Tak for frokost. - Der er noget, jeg vil sige til dig.
- Okay. - Det er slut mellem Rose og mig.
Jeg gjorde det forbi, Paige.
Nej ... Hvorfor gjorde du det? Jeg troede, I skulle forloves.
- Det var før dig. - Nej, det var efter mig.
Ja, men før den nuværende dig. Før den gamle dig kom tilbage.
Jeremy, jeg er ikke mit gamle jeg.
Jeg er bare mig selv, og jeg forsøger stadig at finde ud af, hvem jeg er.
Det forstår jeg godt. Men jeg er ligeglad med, hvem du er.
Du husker jo, hvordan vi havde det sammen. Det kan vi få tilbage nu.
Det, vi havde, var vidunderligt, men det er mine eneste minder.
Alt efter dig er slettet.
Jeg ...
Jeg er nødt til at finde ud af, hvordan det er at leve uden dig.
Helt alene.
Er du sikker på, at du ikke husker vores første brud?
- Hvorfor? - Det var næsten det samme, du sagde.
Lad os gå.
Hej. Jeg har ledt efter dig overalt.
Jeg blev bekymret, da du ikke sad foran biblioteket.
Nå ...
Hvordan går med studierne?
Det er faktisk det, jeg gerne vil tale med dig om.
Jeg har besluttet mig for at droppe jurastudiet.
Jeg finder en lejlighed inde i byen.
Nu begynder det hele forfra igen. For pokker, Paige!
- Jeg har begået mange fejl. - Det her handler ikke om dig, far.
Heller ikke om noget, du har gjort. Det handler om mig.
Om hvem jeg gerne vil være. Hvem jeg er.
Fortæl mig, hvad jeg skal sige, så jeg ikke mister dig igen.
Det sker ikke.
Et livsændrende øjeblik.
Et øjeblik, hvor potentialet for forandring er langt større -
- end vi kan forestille os.
Det får nogle partikler til at støde sammen ...
... og forbinder dem tættere end nogensinde før ...
... og sender andre ud på store eventyr ...
... hvorefter de lander på steder, hvor man mindst venter det.
Sådan er det med den slags øjeblikke.
Man kan ikke ... uanset hvor ihærdigt man forsøger ...
... få kontrol over, hvordan de påvirker ens liv.
Man er bare nødt til at lade de sammenstødende partikler lande ...
... og vente ... på det næste sammenstød.
Jeg lover at hjælpe dig med at elske livet.
At holde om dig med stor ømhed.
At have den tålmodighed, som kærlighed kræver.
At tale, når der er brug for ord, og at tie, når der ikke er.
At være enige om at være uenige med hensyn til rød sandkage.
Og at leve i dit hjertes varme og altid betragte det som mit hjem.
SNE-FRI
Hej ...
Hej.
Jeg håber ikke, at du er taget helt ind til byen for at få varm kakao.
Jeg flyttede faktisk hertil igen for et halvt år siden.
- Jeg bor ovre i Rogers Park. - Gør du det? Det er alle tiders.
- Jeg er tilbage på kunstakademiet. - Er det rigtigt?
- Det er jo fantastisk. - Jeg følger et par fag.
Det er helt vanvittigt. Det er, som om min hænder husker det -
- min hjerne har glemt.
Ja ...
- Tak. - Jeg har jo ikke gjort noget.
Du har da gjort alt.
Du accepterede mig som den, jeg er.
Og ikke som den, du ønskede, jeg skulle være.
Jeg ville bare gerne have, at du var lykkelig.
Ikke andet.
Ligger der ikke et cubansk sted i nærheden -
- hvor vi kom, når der var lukket her?
- Jo ... Vent, kan du huske det? - Nej, nej ...
Desværre. Hukommelsen er ikke kommet tilbage.
Men jeg har tilbragt lidt tid sammen med Sonia.
Og jeg har udspurgt hende om os to.
Har du det? Og hvad har hun så sagt?
At hun ikke tror, du kommer sammen med nogen lige nu.
Hun har tilfældigvis ret.
Hvad med dig? Kommer du sammen med nogen?
Det lyder godt.
Vil du så med hen på det cubanske sted?
- Sammen med mig? - Okay.
Okay.
Vi kunne også finde et sted, vi ikke har været før.
Et nyt sted.
- Det er en god idé. - Efter dig.
Parret, der gav inspiration til filmen, er i dag gift og har to børn.
Hun genvandt aldrig hukommelsen.
Tekster: Nanette Skjødt Sørensen SDI Media Denmark