Nije bilo ni dva centimetra kad smo ušli.
Prelepo je.
Dobro je, dobro je.
Ne osećam prste.
Hvala ti.
Temperatura tokom noći će ostati ispod -5.
Jao, Mit Louf.
...sve za ljubav
Ti ne voliš ovu pesmu.
Uradio bih sve za ljubav.
Moraš da ugasiš.
Ali neću
Oh, ne, neću...
Udala sam za pravog mekušca, molim te, prekini!
Sviđa ti se. Reci da ti se sviđa.
Prekini! Prekini!
Ti obožavaš ovu pesmu.
O, Lio.
Imam jednu teoriju.
Da će devojka sigurno zatrudneti ako to uradi u autu.
Šta?
Imam i ja jednu teoriju.
Tiče se trenutaka.
Trenutaka sudara.
INSPIRISANO ISTINITIM DOGAĐAJIMA
Moja teorija je da ti trenuci sudara,
ti blesci visokog intenziteta koji nam preokrenu život
na kraju određuju ko smo.
PRE 4 GODINE
Hvala.
Sledeći.
Jedan od mojih apsolutno omiljenih trenutaka.
Zaboravila si dozvolu.
Ma samo sam došla da uživam u dvosatnom čekanju.
Dozvola je samo bonus.
Umetnički institut u Čikagu
Umetnički institut. Radiš tamo?
Ne, studiram.
Ja sam Pejdž.
Izvini. Ja sam Lio.
Hvala ti za ovo, Lio.
Primetio sam, ovaj, na potpuno benigni način,
da imamo istu zonu.
Stvarno?
Da.
Imaš impresivnu moć zapažanja.
Da.
Šta je to zona?
Zona s dozvolom za parkiranje stanara.
To zvuči intimno.
Da.
Dobro, mislio sam
da dugujemo sebi da možda odemo na piće,
iz poštovanja prema našoj zonskoj kompatibilnosti.
Važi.
Važi?
Dobro, važi.
Posle tebe.
KAFE MNEMONIK
Leva ili desna?
Ova. -Evo.
Dobra je.
Recite ako treba još nešto.
"Za tvoj nos"
"Za tvoju glavu"
"Za tvoje srce"
"Za kasnije."
Jesi ti to prdnuo?
Ne.
Možda malo.
To je tako uvrnuto.
Ali skroz romantično.
Kako sam zaljubljen u tebe, totalno ludilo.
Sken glave vaše žene je pokazao unutrašnje krvarenje.
Namerno održavamo pacijente s teškim povredama mozga
u komi da bismo smirili njihove organizme
i dali mozgu vremena da zaceli dok otok ne splasne.
Onda ih polako budimo. U najtežim slučajevima...
Svako od nas je ukupna suma svih trenutaka
koje smo ikada iskusili, sa svim ljudima koje smo poznavali.
To su trenuci koji postaju naša prošlost.
Kao naša lična kompilacija uspomena
koju stalno vrtimo u glavi.
Zar nisi gladna?
Hej.
Ćao.
Šta to radiš?
Ništa.
Ništa? -Ništa.
Šta je to? -Ništa.
A, ništa. Hrana je spremna.
Nemoj da hraniš tu buvaru da se ne bi vraćala. Alergičan sam.
Kao što si alergičan na korijander?
Ne podnosim korijander.
Tačno. Ali nisi alergičan.
Hoće neko jagode, kupila sam ih na pijaci?
Kupuje namirnice. Loš znak. -Šta?
A svi znamo šta to znači.
Meni se sviđa.
Ona je kao maskota.
Hvala, mislim.
Bolje ona nego lasica koju si ti hteo da usvojimo.
I pravi odličnu kafu. Zadržimo je.
Hvala ti.
Uzmi. -Hvala.
DA SE U?
Da se uželim?
Čega da se uželim?
Ne.
Rekao sam vam.
Da.
Zaklinjem se da ću ti pomoći da voliš život,
da ću uvek biti nežna prema tebi
i da ću imati strpljenja koje ljubav zahteva.
Da ću govoriti kad je potrebno i deliti tišinu s tobom kad nije.
Da se slažem da se ne slažemo oko švarcvald torte.
I da ću živeti u toplini tvog srca i smatrati ga domom.
Baš si visoko postavila kriterijum.
Napisala si zavete na jelovniku?
Da.
Zašto?
KAFE MNEMONIK
Zaklinjem se da ću te žestoko voleti
u svim tvojim stanjima,
sad i zauvek.
Da nikad ne zaboravim da se ova ljubav dešava jednom u životu.
I da ću uvek znati u dubini duše
da ćemo, šta god nas rastavilo,
uvek naći način da se vratimo jedno drugom.
Da li uzimate jedno drugo za supružnike zauvek?
Da.
D... da.
Onda ovlašćenjem države IIinois...
Obezbeđenje.
Proglašavam vas mužem i ženom. Poljubite se! Bežite!
UMETNIČKl INSTITUT U ČIKAGU
Imam jedno delo. Jedno delo.
Ovo se ne dešava. Ja ne...
Moj Bože.
Biće u redu.
Bože. Moraću da ih pozovem.
Moraću da ih zovem i da im kažem da neću uspeti.
Dođi u krevet.
Hajde. Znam da to želiš.
Nemoj!
Ne, molim te!
Prekini!
Dobro, dobro, dobro.
Mislim da ova... da ova ide dobro.
Mislim, znam da nije završena.
Ali već osećam atmosferu.
Ima kao,
neku mračnu zavesu tu
i neko kontrastno svetlo tamo.
Apstraktna je, ali, ne znam, mislim da je već moćna.
Šta?
Ti me skroz voliš.
Da, skroz.
Da, znam.
Jer
ovo je moja skulptura,
a ovo su otpaci
koje ću sad sačuvati.
Trenutak potpune fizičke, mentalne
i svake druge vrste ljubavi.
Ne pravite gužvu oko nje.
Biće malo ošamućena, dajte joj prostora.
Hej.
Tako mi je drago da te vidim.
Pejdž?
U redu je. U bolnici ste. Imali ste saobraćajnu nesreću.
Udarili ste glavu, ali dobro ste. Pustili smo vas malo da spavate.
Kako se osećaš?
Boli me glava.
To je normalno. Daćemo vam nešto za to.
Je li još neko bio povređen, doktore?
Pejdž, znaš ko sam ja, zar ne?
Da.
Vi ste moj doktor.
Ja sam tvoj muž.
Pejdž?
G. Kolins?
Rekli ste da je u dobrom stanju.
Povreda mozga nije kao polomljena kost.
Mozak je manje predvidljiv.
Ponekad, zbog pritiska oteklog tkiva na lobanju,
može doći do malog oštećenja. -Malog oštećenja?
Ona me se ne seća.
Iako je budna,
otok može da izazove konfuziju ili gubljenje pamćenja.
Šta? -Ali to je normalno.
Dakle, to je moja teorija.
Da ti trenuci sudara određuju ko smo.
Ali nikad nisam razmišljao o tome,
šta ako jednog dana ne možeš da se setiš nijednog od njih?
Ćao.
Šta radiš?
Spavam.
Jasno.
Doneo sam ti odeću.
Hvala.
Malo sam gladna.
U redu.
Hajde.
Htela sam samo da utvrdim s tobom neke stvari o meni,
o nama.
Super.
Dakle, mi smo u braku. -Da.
Da. I ja imam čudnu kosu.
Mislim da je to uzak pogled.
Rekla si da previše traje da se ispravi
i da bi radije to vreme radila u studiju.
U studiju? Zašto imam studio?
Ti si umetnica.
Vajarka. Stvarno dobra.
Sad radiš na 4 umetnička dela za holTribjun Tauera,
a to je velika stvar.
Svi su hteli taj posao,
ali tvoja izložba u muzeju je bila sjajna pa si ga ti dobila.
A moja diploma iz prava?
Nemam diplomu iz prava?
Mislim da ti je malo falilo.
Nisam želela da budem umetnica od srednje škole.
Treba na to da gledaš pozitivno.
Povreda mozga je pozitivna?
Ti si idiot.
Ako se ne seća ko si, onda se ne seća tvojih sranja.
Možeš da počneš ispočetka.
Mene to brine.
Ako te se ne seća, kako će se setiti da je zaljubljena u tebe?
Šta?
Ja sam bio iznenađen kad je pala na tebe.
Sad si i manje privlačan.
Baš ste mi podrška.
Ali ozbiljno. Šta ako me se ne seti?
Šta onda?
Setiće te se.
Setiće se svih nas.
Mi smo njena porodica.
Da, u pravu si.
Izvinite. Tražim suprugu, Pejdž Kolins.
Bila je ovde juče.
Izgleda da su je prebacili na VIP sprat.
To zvuči skupo.
To je donatorsko krilo.
Idite liftom do drugog sprata i onda desno.
U redu, hvala.
Vaše dugoročno pamćenje je netaknuto i
očekujem da će se ostatak vašeg pamćenja popraviti vremenom.
G. Kolins. Drago mi je da ste tu.
Ovo je čudno.
Ja sam Lio, Pejdžin muž.
Znaš li koliko je zabrinjavajuće čuti iz druge ruke
da mi je kćerka na intenzivnoj već dve nedelje?
Trebalo je da nas zoveš.
Žao mi je.
Ne poznaješ moje roditelje? Ne razumem. Zašto ga niste upoznali?
Šta je sledeći korak?
Što se pre vrati svom normalnom životu, to bolje.
Za nedelju dana ću joj preporučiti neuropsihologa.
U redu.
Šta god joj treba, postaraću se da dobije najbolje.
Doći ćeš kući da pazimo na tebe.
Mama će da ti sredi sobu a ja ću da uzmem slobodne dane.
Ne bih da vas uvredim, jer to stvarno cenimo,
ali doktorka je rekla da treba da se vrati svom normalnom životu.
Život sa mnom je bio njen normalan život.
Da, ali to je život kog se ne seća.
Setiće se. Baš je to doktorka rekla.
Ne. Rekla je da će se Pejdž možda setiti.
Zašto ne bi došla kući da se oporavi s ljudima koje zna?
I voli.
Samo želimo najbolje za Pejdž.
Zanimljivo, jer nju niste pitali.
Pa ne, ali...
Samo hoću da prestanete da se raspravljate!
Ne morate sada da odlučite.
Treba da odete kući da se odmorite. Prijaće vam.
Kako to da si ti moj muž a nisi upoznao moju porodicu?
Nisi godinama pričala s njima.
Zašto bih prestala da pričam s njima?
To se desilo pre nego što smo se upoznali.
I nismo pričali o tome?
Ne. Jesmo.
I...?
Htela si da se preseliš u grad i da ideš na Umetnički institut.
Tvoj otac je insistirao da ostaneš na pravima.
Imao je stroge poglede na to šta treba da radiš.
Odatle se samo pogoršalo.
Dobro. Ja se sećam da sam bila na pravnom
i da sam bila verena za Džeremija.
Ne znam.
Pejdž.
Dobro, dušo, samo...
sad je najbolje
da se vratiš životu sa mnom.
Čula si doktorku. To je najbolje za tvoj oporavak.
Dobro, ali ja te ne poznajem.
I treba da sednem s tobom u kola i da odem da živim kod tebe?
Kod nas.
Bez ikakvog dokaza da smo bili zaljubljeni?
Osim našeg braka?
Ljudi se venčavaju iz raznih razloga.
Kao na primer? -Na primer, zbog zelene karte.
Ja sam iz Sinsinatija.
Jesam li vodila dnevnik?
Ne, koliko ja znam.
Valjda je samo to uspeo da nađe.
Pa dobro. U redu je, dušo.
Mislim, samo idemo kući, pa...
Užasno je. -Pejdž?
Vidim da konačno odlazite.
Da, tako mi kažu.
Dakle, nema vožnje dok vam ne kažem.
Inače, vidimo se za 4 do 6 nedelja.
U redu?
Hvala mnogo. -Hvala na svemu, doktorka.
Hvala, doktorka.
U redu. -Spremna? Idemo.
Čekaj. Imam poruku na govornoj pošti, od pre nesreće.
Rekla si da hoćeš dokaz.
Da, hajde da poslušamo.
Hej, dušo.
Izvini, još sam u studiju.
Toliko mi fališ da skulpture počinju da mi liče na tebe.
Šta radiš kasnije?
Treba mi malo Lio vremena, ako znaš šta mislim.
Da.
Kako bilo, javi se.
Volim te.
Ne znam, valjda kad poslušaš
to ne dokazuje ništa.
Ne, ne... Slatko je.
Mislim, zvučim srećno.
Vidi.
Razmisli.
Odustala si od prava, raskinula veridbu i preselila se u grad.
To su odluke koje si donela pre nego što si mene upoznala.
Mislim da duguješ sebi
da ispoštuješ te odluke, bar za sad.
Ovo je greška, Pejdž.
Obećavam da ću paziti na nju.
Dođi kući sa mnom.
Zajedno ćemo ovo rešiti.
Mogla bih da probam,
da vidim da li će pomoći mom pamćenju i...
Uvek mogu da se vratim kući ako se predomislim.
Udala sam se za njega. Mora da sam imala razloga.
Oprezno odobrenje.
Ali ja ću ga prihvatiti.
Izgledam kao nakaza.
Ja mislim da sjajno izgledaš.
Gde živimo?
U severnom delu.
Ko je predsednik?
Države?
Da.
Obama.
Onaj senator?
Da. Glasala si za njega.
Stvarno?
Dobro došla kući.
Posle tebe.
Iznenađenje!
Tako mi je drago da te vidim!
Bili smo u bolnici svaki dan, ali Lio nije hteo da ti smetamo.
Da. Bili su. Svaki dan.
Stvarno si nam nedostajala.
Koliko shvatam, mi smo bliske?
Ja sam Sonja.
A ovo je moj dečko Kajl.
Ćao, Pejdž.
A ovo je Džim.
Super izgledaš.
I Lili.
Šta, ti si trenirala u bolnici?
Ćao, Pejdž.
I Džoš.
Izvinite, ja... izvinite.
Hvala vam što ste došli. Žao mi je što se rano završilo.
U redu je. Čuvaj se, Lio. -U redu, vidimo se.
Jesi li dobro?
Šta ti misliš?
Znam. Mnogo utisaka.
Ne.
Mnogo utisaka bi bio dolazak kući,
u nepoznat stan, s čovekom kog ne znam.
To bi bilo mnogo utisaka.
Ali sve to,
plus puna kuća ljudi koji me vuku za ruke i grle
i plaču mi u lice i pričajuo stvarima kojih se ne sećam,
to nije mnogo utisaka, to je totalno sranje.
U pravu si.
Trebalo je da bude samo par ljudi, u redu?
Hoćeš li, molim te, da izađeš?
Vidi, žao mi je, samo...
Ti stvarno nećeš da me ostaviš na miru?
Žao mi je. -Žao mi je.
Naravno.
Žao mi je.
Moj Bože. Majka će me ubiti.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Šta?
Nisi kucao!
Navika. Izvini. Nije da ga nisi ranije videla, hajde.
Nije smešno.
Treba da kucaš.
Izvini.
Lepo izgledaš.
Stvarno?
Ovo mi je jedini komad odeće u kom se osećam udobno.
U stvari, to je moje.
Ne, u redu je.
Šta?
Gledaš me kao da sam životinja u zoo-vrtu.
Izvini, ne znam. I ja pokušavam da se priviknem.
Ti inače praviš sve ovo?
Ovo je izvinjenje za sinoć.
To je bio idiotski potez. Prosto nisam razmišljao.
Ne, molim te. Izvini. Ja...
Neću da brineš zbog mene. Bavi se svojim stvarima.
Da li radiš? Imaš li posao?
Da. Ako sam još u poslu.
Imam studio za snimanje muzike.
Kul.
Pa, šta ja radim? Kako izgleda moj dan?
Pa...
obično ustaneš i skuvaš kafu.
U redu.
Ne, ne. Ja sam skuvao kafu jutros. Mislim.
A onda...
Ne, nemoj. To je za mene.
Ti ne jedeš meso.
Onda... proveriš imejl i platiš račune.
U redu.
A sigurno se
ne sećaš lozinki i brojeva računa?
Znači, ja ću to. -U redu.
A onda odeš u studio.
Mogu da te odvezem, da ti pokažem na čemu radiš.
Znaš šta? Ne moramo sve sad.
Samo ti idi na posao, a posle možemo da se podsećamo.
Jesi sigurna?
Da. Da. Dobro sam.
U redu. Dobro. Vidi...
Ovde su ti ključevi i telefon.
Ako ti budem potreban, svi moji brojevi su tu.
Važi. -Važi.
U redu. -Da.
Prijatan dan.
Šta ima, Lil? -Ćao.
Šta se dešava?
Onaj tip sa špicastim cipelama se baš loše ljubi.
Neću ga zadržati.
U redu.
Stvarno, inače, bio je pakao.
Juče smo nekako imali duplu rezervaciju.
Previše mušterija, ozbiljan problem.
Da, ali sa samo jednim studiom, ne možeš da uzmeš obe svirke.
Djun Edvertajzing je otišao u Saundspejs.
Čekaj, šta? Oni su nam važni.
Treba uvek da imaju prioritet.
Znaš to.
Da. Vidi.
Ne mogu i da vodim sesije snimanja ida brinem o klijentima.
Ovo nije posao za jednu ženu.
Nije da sam pobegao s posla.
Znam, razumem. Nisam ljuta. Samo kažem da je sranje.
Pa, sad sam tu.
Kako je?
Oporavlja se.
Ona je...
Vidi, hvala.
Biće u redu.
Dobro.
Bićeš na sastanku u 3:30?
Naravno.
Idem kući da vidim kako je Pejdž, ali doći ću.
Dobro.
JOŠ DOKAZA
Zaklinjem se da ću ti pomoći da voliš život,
da ću uvek biti nežna prema tebi
i da ću imati strpljenja koje ljubav zahteva.
Da ću govoriti kad je potrebno deliti tišinu s tobom kad nije.
Da se slažem da se ne slažemo oko švarcvald torte.
I da ću živeti u toplini tvog srca i smatrati ga domom.
Napisala si zavete na jelovniku?
Uvrnuto.
Zaklinjem se da ću te žestoko voleti u svim tvojim stanjima,
sad i zauvek.
Da nikad ne zaboravim da se ova ljubav dešava jednom u životu.
I da ću uvek znati u dubini duše
da ćemo, šta god nas rastavilo,
uvek naći način da se vratimo jedno drugom.
KAFE MNEMONIK
Zdravo. -Zdravo.
Mogu li da dobijem
jednu ovu?
Nećeš uobičajenu?
Imam uobičajenu?
To bi bilo savršeno. Uzeću uobičajenu.
U redu.
Izvolite.
Hvala.
Pejdž?
Izvoli?
Mogu li da pozajmim telefon?
Halo?
Ne, znam da je 3:30.
Ne mogu. Moram da nađem Pejdž.
Ne, ne. Ne znam. Izmisli nešto.
Izvini. Nisam znala koga da zovem.
Uđi, mila.
Jao, dušo.
Jesi li dobro? -Da.
Ćao.
Gde si bila?
Malo sam se zabrinuo. Mislio sam da ti se nešto desilo.
Izvini. Izgubila sam se, fizički.
I mentalno, valjda.
Trebalo je da me zoveš.
Zaboravila sam telefon a ne znam tvoj broj napamet,
pa sam zvala mamu.
I provele smo super dan zajedno.
Pozvala nas je na večeru večeras.
Večera? U redu.
Ti ne moraš da ideš.
Pa, ti ne smeš da voziš, tako da moram.
Ali nije u tome stvar.
Možda se sutra probudim i setim svega,
ali trenutno su oni jedino u šta sam sigurna.
U redu.
Ići ćemo.
Važi.
U redu.
Hoćeš da se presvučeš?
Presvlačim se.
Levo gore kod Koldvelovih, onda desno kod ćorsokaka
i mi smo šesta kuća s desne strane.
Jao, Prestlijevi imaju novo sanduče. Baš slatko.
Ovaj buket baš i nije izvinjenje što nismo razgovarali,
ali pošto imam povredu mozga, možda može da mi se oprosti.
Da. Trebalo je da im kupimo nezaboravak.
Baš smešno.
U stvari, jeste smešno.
Već si upoznao moje roditelje, ali tata će reći da ga zoveš Bil
ali više voli g. Tornton.
A moja sestra se zove... -Gven.
Znam mnogo toga o tvojoj porodici.
Da. Dobro.
U braku smo. Znaš?
Moj bože, ti si verena! -Znam.
Vau!
Baš ste sladak par. -Hvala, Pejdž.
Vau.
Toliko je prošlo.
Je li?
Da.
Čudno je što svi izgledaju malo starije.
Stvarno? -Da. Posebno ti.
Baš mi je drago što si se vratila.
Evo.
U čast Pejdžinog povratka kući, napravila sam joj omiljeno jelo.
File minjon.
Molim vas, sedite.
Pre nego što počnemo, mislim da treba održati zdravicu.
Dragi?
Nazdravio bih svojoj porodici.
Imam sreću da imam ove tri divne žene u životu
i, kad smo svi zajedno, ta sreća se samo povećava.
Pejdž, dušo, dobro došla kući.
Za porodicu.
-Za porodicu.
Pa, Lio, šta je s tvojom porodicom?
Da li ih često viđaš?
Ne.
Šteta.
Moji roditelji su mrtvi. Imam samo Pejdž.
Ona je sad moja porodica.
A čime se baviš?
Nedavno sam otvorio studio za snimanje muzike.
Pejdž me je ubedila da to uradim.
Ja?
Da.
Zar ta oblast ne propada?
Ljudi snimaju na kompjuterima kod kuće i zvuči isto dobro.
Rajane.
Šta?
Albumi koje ja volim imaju toplinu, imaju dušu.
Kao slepbek na gitari Skotija Mura na "Mystery Train".
To nemaš na kompjuteru.
Treba ti soba i traka.
Trebaju ti pravi muzičari koji zajedno sviraju.
Da ti odgovorim, ta oblast možda propada
i možeš kvalitetno da snimaš kod kuće.
Ali ne možeš da snimiš Elvisa na laptopu.
Vau.
-Vau.
Čujem da će svi doći večeras.
To bi moglo biti previse za Pejdž.
Ne, dobro mi je, u stvari.
Zar ono nije Dajen Čejn?
Da, više se ne družimo.
Tako dugo te nije bilo.
Moj Bože!
Srećno, čoveče.
Ćao!
Izvini, ovo su mi prijateljice iz srednje škole.
Ovo su Šejna, Keri, Lisbet.
Ćao.
A ja? Mene nećeš da predstaviš?
Ćao.
Izvini, ovo je...
Džeremi.
Mnogo vremena je prošlo.
Je li?
Ne deluje mi tako. Uopšte se nisi promenio.
Ne znam da li je pomenula. Ja sam Lio.
Ćao.
Pejdžin muž.
Da.
Idem po piće. Hoćete vi nešto?
Amareto?
Ja ću mohito od borovnice.
Stvarno?
Da, sećam se.
Bože, Pejdž.
Sećaš se kad smo se u prvom srednje spremale za igranku
i kovrdžale ti kosu...
I spalile ti, ono, pola kose?
Sećam se, skroz!
I na kraju sam beše nosila beretku?
Kao da je bila neka glupa tinejdžerka koja pije mohito.
Kao žena iz Stepforda?
Tako nešto. Čak je i flertovala s Džeremijem preda mnom.
Bivšim verenikom Džeremijem?
A, ne. U njenoj glavi, on je sadašnji verenik Džeremi.
Zato je verovatno nerviralo što je
njen nepoznati muž celu noć sprečava da se kresne.
Ovo mi je mnogo informacija.
Pa, šta je pali?
Pejdž?
Ne, njenu majku. Da, Pejdž.
Misliš, u krevetu?
Bože, Lio.
Šta? To je lična stvar.
To je, ne znam, to je između nas dvoje.
Neću da osuđujem.
Voli da je golicam.
Ozbiljno?
Mislio sam da nećeš da osuđuješ.
Ne osuđujem. Baš me briga ako ste perverzni.
Nije na taj način.
To samo probije led kad se zaglavi u glavi.
Dobro. Treba to da probaš.
Ozbiljno?
Da. Šta možeš da izgubiš?
Ćao, Lisa. -Ćao.
Pejdž?
Jer dugo radim s tim ljudima i znam da imaju...
Nešto važno je iskrslo. Zvaću te kasnije. U redu.
Ćao.
Izvoli.
Sećaš se, onda na jezeru,
kad si mi rekao da ćeš me uvek podržavati, bez obzira na sve?
One noći u kućici za čamce.
Da. -Da.
Možeš li da mi kažeš šta se desilo s nama?
Samo ti možeš da šutneš tipa i onda da tražiš odgovore.
Znači, ja sam tebe šutnula?
Okrutno, pred venčanje.
Zašto?
Pa, to se ja i svi moji prijatelji
i dve moje kasnije devojke pitamo.
Daj, ozbiljno. Mora da sam imala neki razlog.
Promenila si se.
Pričala si drugačije, oblačila si se drugačije.
Više nisi bila sigurna za pravni fakultet.
I definitivno više nisi bila sigurna u mene.
Jesam li ti vratila prsten?
Da, jesi.
Kod koga je sada?
Ni kod koga još.
Ali u vezi sam s Rouz.
Sećaš se, iz Gveninog razreda? Zajedno smo godinu dana.
Nisam mogao večno da čekam.
Nisi mogao da pretpostaviš da ću povrediti glavu,
zaboraviti naš raskid i doći da zahtevam odgovore?
Šta je tebi?
Žao mi je. Pustiću te da se vratiš poslu.
U redu.
Izvini. -Izvini.
Nisam to očekivao.
Navika, valjda.
Iskreno, nisam znala ni kuda sam krenula dok se
nisam našla ovde.
Samo mi je nejasno da sam sve odsekla na pet godina.
Ne deluje u redu.
Ćao.
Kako si proveo dan?
Bilo je okej.
Sad mi je drago da sam tu s tobom.
Izvini zbog krša.
Nema problema.
Šta, praviš kolaž?
Pravim li inače kolaže?
Koliko se sećam, ne.
Ne, bila sam inspirisana pošto sam videla sve sinoć.
Da praviš kolaž?
Navrle su mi uspomene
pa sam mislila da vremenski poređam događaje u životu.
To je super. Odlična ideja.
Da.
Kopala sam ti po stvarima. Nadam se da ti ne smeta.
U redu je. Sve moje je i tvoje.
Imam čak i potvrdu od države koja to dokazuje.
Da, našla sam je. To je u izgubljenim godinama.
Vidiš, počela sam odavde.
Našla sam porodične slike, kad sam bila mala i tako to.
To je bilo lako poređati hronološki jer se sećam toga.
To je dobro, zar ne?
Da. Valjda.
Ali ono što pokušavam je da
utvrdim poslednje sećanje pre nego što se sve izbrisalo.
I kako ide?
Mislim da je bilo u restoranu
i da sam pitala da li imaju one specijalne, zapečene raviole.
I ne sećam se odgovora.
To je to, poslednje sećanje pre buđenja u bolnici.
Jao, ne.
Kako ćemo saznati da li su imali zapečene raviole?
Bože, ovo se ne dešava.
U redu je.
Ovo se ne dešava.
Ne, ne, ne, molim te, nemoj to da radiš.
Hajde.
Šta to radiš?
Izvini.
Izvini. Je l' to bilo nešto naše?
Da, kao...
Izvini, ja... -Ne, ne moraš da se izvinjavaš.
Ne moraš. Razumem. Sve će se vratiti.
Samo treba da nastavimo, da te pustimo da se vratiš svom životu.
Sve će se srediti.
Da.
Desetak lokala u centru je bilo zatvoreno u sredu.
Po pločnicima je bilo polomljeno staklo posle 2 noći protesta
zbog policijskog ubistva nenaoružanog crnca.
Hej.
Mislim da sam spremna da odem u svoj studio.
Hoćeš da mi pokažeš?
Da. Hajde.
Ovo je prvi studio koji si imala samo za sebe.
Super prostor, a?
Vau.
Ali prvo nisi bila sigurna da li ti se sviđa.
Dok nisi odlučila da zapališ neke aromatične biljke
koje si kupila od nekog lika na ulici.
Zapalili smo ih i mahali njima
dok nismo shvatili da je to zelena salata.
Znači, mahali smo zapaljenom zelenom salatom.
Ne znam.
Ali mora da je uspelo
jer posle toga nisam mogao da te izvučem odavde.
Došla bi i odvrnula muziku i izgubila se u nekom projektu
i morao bih da dođem da te podsetim da je noć.
Ovo je jedna od tvojih skulptura za Tribjun Tauer.
Šta to treba da bude?
Mislim da ni ti još nisi znala.
Ali dođi ovamo.
Evo, samo,
pomozi joj da shvati šta želi da bude.
U redu.
Ne znam da koristim ovo.
Naravno da znaš.
Čekaj.
Ovako je bolje. Hajde.
Ne znam, samo probaj.
Možeš li da smanjiš muziku?
Kunem se, slušala si je mnogo glasnije od ovoga.
Nisam znao kako možeš da se koncentrišeš...
Imam klinički jezivu glavobolju! Molim te, smanji muziku!
Pokušavam da ti pomognem!
Ali ne istresaj se na meni.
Mi ne razgovaramo ovako.
I meni je ovo teško.
Pejdž?
Da?
Prošao sam pored one portugalske pekare koju voliš
i kupio sam nam...
Je l' neko ovde?
Da.
Lio.
Zdravo.
Moja sestra je do grla u pripremama za venčanje
i imamo veridbenu žurku.
Mislili smo da Pejdž dođe kući da joj pomogne.
To mi deluje kao ispravna stvar, da budem tu za Gven.
Dobro. A tvoj život ovde?
Sav rad koji nisi završila?
Pričala sam s ljudima u Tribjunu
i imaju razumevanja za moju nesreću
i tata će da mi pozajmi da im vratim avans, tako da...
Ne znam. Prosto ne mogu.
Izađi kad možeš, dušo.
Hvala, tata.
Žao mi je. Samo do posle venčanja.
Samo budi oprezna, u redu?
Pa ne idem u sektu. Idem kod svoje porodice.
Znam, ali... -Ali šta?
Mogu li bar da te neprijatno zagrlim?
Kako se osećate?
Osećam se dobro.
Niste ošamućeni, dezorijentisani, pospani?
Ne.
Sjajno. Drago mi je, i sken vam izgleda odlično.
Kakvo olakšanje. Pa...
A vraćanje pamćenja? Ništa?
Ne baš.
Ne?
To nije uobičajeno, je li?
Vidite, kad se radi o mozgu, ništa nije uobičajeno
jer su sve povrede različite.
Pejdž deluje tačno kao što je nekad bila.
Divno je.
Mogu li da popričam s Pejdž nasamo, molim vas?
U redu je, mama. Dobro sam.
U redu.
Hvala.
Želite li da povratite pamćenje?
Da.
Jer neki pacijenti se plaše da, kad im se vrati pamćenje,
vratiće im se i sećanje na traumu, ali to se retko dešava.
Ne, nije to. Ne plašim se nesreće.
Pa, čega se plašite?
Mislim da prosto...
Ne znam...
Šta ako mi se ne svidi život koji sam imala?
IIi ako mi se previše svidi?
Prosto ne znam.
Nisam ekspert za psihijatriju, pa je možda ovo loš savet.
Ali mislim da treba da probate da popunite rupe.
Još možete da odlučite da li želite drugačiji život
ali ako bar ne dozvolite sebi da se setite,
bojim se da ćete živeti u strahu od sopstvene prošlosti.
Evo me.
Ko su ovi?
Knife Skillz, sa Z.
Dobro.
Majki, zvuči sjajno. Hajde sad daj sve od sebe.
Dajem sve od sebe.
Bas linija je jedna nota.
Samo jedna nota.
Okej, kul. Drugi put.
Izgledaš drugačije.
Da. Imitiram Kanje Vesta.
Htela sam da kažem Majkla Bublea, ali svejedno, dobro je.
Pa...
Neko vreme me neće biti.
Zvuči stvarno dobro.
Idemo ispočetka ili iz sredine ili kako hoćeš.
Znaš, ljudi dolaze ovamo da bi radili s tobom.
Ja se trudim, ali ti moraš da budeš tu.
Znam.
Ako je Pejdž u Lejk Forestu sa svojima,
i ja moram tamo da budem.
Moram da navedem svoju ženu da se opet zaljubi u mene.
Našle ste se.
Ćao!
Da vidimo.
Fantastičan je.
Samo polako.
Odbrojavanje je počelo, čoveče.
Još nedelju dana prošlog života. Kako se osećaš?
Prilično dobro, zapravo.
Malo mi se vrti kad previše mislim o tome, ali...
Šta?
Ne, dušo, na dobar način.
Kao panika ili uzbuđenje.
Panika i uzbuđenje su različite stvari.
Dušo, biće 400 ljudi.
Da.
Da li osećaš da ti malo trnu prsti?
Da. Je li to loše?
Da li slušaš Radiohead?
Tom Jork stalno peva o ošamućenosti.
Kaže, kad mu trnu prsti,
onda zna da stvara nešto genijalno.
I onda tako odlepi od svirke da se skoro onesvesti.
Meni zvuči kao da si na ivici genijalnog.
To je kul, čoveče.
Živeli.
Želim nekog da upoznaš.
Mama, je l' ti slušaš Radiohead?
Je li to istina?
Pejdž?
Zdravo, Lio.
Šta?
Tvoja kosa. Skroz je drugačija.
Divno izgledaš.
Hvala.
Vidi, nešto sam razmišljao.
Dobro.
Koja ti je omiljena knjiga?
Verovatno ne ona koje se ti sećaš.
Nema veze. Nije u tome stvar.
"Kuća na plaži" Džejmsa Patersona.
Ne, stvarno?
Da.
U redu.
"Kuća na plaži".
Ako je super, verovatno si je pozajmila nekom?
Da, Gven, mislim.
I verovatno si rekla sebi,
"Bože, volela bih da je ja nisam pročitala
da bih mogla opet da prođem kroz to iskustvo."
Da, valjda.
Mislim da tako treba da gledamo na ovo.
Šta?
Ne sećaš se kako smo se upoznali.
Ne sećaš se kako smo se zaljubili.
Na neki način, to je sranje.
Ali to je bio najbolji period mog života.
Mislio sam da bi bilo divno opet to iskusiti.
Kao da prvi put čitaš omiljenu knjigu.
Upravo tako. -Kapiram.
Zato hoću da te pozovem na sastanak.
Sastanak.
Kao dvoje ljudi koji se prvi put upoznaju.
Pa, ne znam. Mislim, dolazi to venčanje.
Ali ako izađemo pre toga, moći ćeš da me vodiš kao pratnju.
Ne mogu da obećam, ali reći ću koju lepu reč za tebe.
U redu. -Je l'?
Sastanak.
Imam ideju, ali moramo u grad.
Je li to u redu?
Da. Samo moram da se vratim do 10 ujutru.
Moj Bože.
Šta?
Prvi sastanak i već hoćeš da prespavaš?
Ne, samo sam malo šokiran.
Ne, mislila sam...
Ne brini, vratiću te večeras.
Mislim, ako hoćeš da prespavaš, to jest, mislim...
Hoćeš da vidiš kako ide? U redu.
Treba li da izađemo?
Ne moramo.
Je li ovo onaj trenutak kad shvatam da nisi moj muž
nego neki ludak koji će da me zadavi mojom tašnom?
Ne. Ovo je mesto za parkiranje na kom smo se upoznali.
Povešću te na malu turu nas.
Ovo je tako dobro.
Spremna za desert?
Desert?
Sad smo jeli vafle.
Ovo je večera.
Ovo je desert.
Kako znaš kog su ukusa?
To je kao čokoladni ruski rulet.
To je deo zabave.
Iznenađivali smo se koje nam se sviđaju a koje ne.
Dobro.
I...
Ne sviđa ti se?
Ne sviđa mi se ova.
Probaj ovu. Mislim da će ti se svideti.
Rekao sam ti.
Dobro.
Ti si na redu.
Idemo svako po jednu?
Čekaj da probaš toplu čokoladu.
Dolazili smo ovamo kad god pada sneg.
Hoćeš da postanem dijabetičarka ili samo debela?
Još ti je u kosi.
Znači, dolazimo ovde noću i gledamo jezero?
Ne radimo baš to.
Nisam...
Neću... -Ne, ne, nije to.
Rekao sam da dolazimo jednom mesečno a u aprilu nismo bili.
Počeli smo u julu.
Zašto bismo to radili?
Bili smo u jednom restoranu i kelner je rekao da on to radi.
A imao je 80 godina. Pa smo mislili da možemo.
Da.
Sad, rekli smo bez ronilačkih, ali...
Ti si ozbiljan.
za tebe ću napraviti izuzetak.
U redu. Okreni se.
Okreni se.
Dobro.
Čekaj. Bez ronilačkog?
Tako si rekao, zar ne?
Ne. Ne, ne!
U redu je. Hajde.
Hvala ti.
Grejanje, grejanje.
Zamrzao mi se levi kapak.
Ne osećam prste.
Ne osećam ih.
Ne znam šta je tvoja Pejdž radila na prvom sastanku,
ali sa mnom stižeš samo do prve baze.
U redu.
Izvini. Mogu ja bolje. Usne su mi još utrnule.
Lepo je.
Najviše do druge baze.
Ovo je savršeno.
Hvala ti što si izašla sa mnom večeras.
Lepo sam se provela.
Nedostajala si mi.
Nedostaje mi naš zajednički život.
Volim te.
Treba da... uđem unutra.
Laku noć.
Zdravo.
Nisam znala da si tu.
Jesi bila s Džeremijem?
Ne. Bila sam s Liom.
On mi se sviđa.
Da.
I meni.
Jesi li dobro?
Nikad te nisam videla ovakvu.
Je li to plakanje deo nove ti? Zato što je uvrnuto.
Ne znam, ne znam šta sam ja. Imam tetovažu.
I vegetarijanka sam.
Bilo je baš kao nekad. U stvari, bilo je bolje.
Sve zbog čega sam se zaljubio u Pejdž je još tu.
Sigurna sam da tebi deluje kao potvrda vaše ljubavi
ili braka, zar ne?
Ali njoj verovatno više liči na odličan prvi sastanak.
Tačno. Zato mislim da treba da sačekaš 3 dana dok je ne pozoveš.
Treba da čekam 3 dana posle sastanka s mojom ženom?
Najmanje. Ovo je jedinstven slučaj. Možda i duže.
Ne može duže. Videću je u subotu na venčanju.
Kažem vam, bilo je očigledno.
I pored svih sranja, i dalje smo jedno za drugo.
Očigledno tebi ili njoj?
Oboma.
Pejdž? -Da?
Moramo da počnemo da pišemo one kartice za mesta kad jedemo.
Pre nego što počnete,
imam malo iznenađenje za tebe, Pejdž.
Znaš Reja Portera? Predavao je ustavno pravo na Nortvesternu.
Zajedno smo radili na časopisu. Znamo se hiljadu godina.
On je sad dekan pravnog.
U redu.
I pustiće te da se vratiš.
Šta?
Nisam se ni prijavila.
Ja sam to sredio.
Ovo je suludo.
Osećam se kao da dobijam drugu šansu za ceo život.
PRIJAVA
Izgledaš kao da bi ti prijalo piće.
Već sam popio nekoliko.
Ali nisi ovo.
U redu.
Drago mi je da smo nasamo.
Nisam imao prilike da stvarno popričam s tobom.
Da.
Da, okej.
Čestitam.
Lep je.
Da, jeste.
Nešto sam razmišljao.
I mislim da
je verovatno vreme da nas pustiš da preuzmemo.
Šta da preuzmete?
Ovo oko Pejdž.
Znam da nije imala zdravstveno
jer si ti izabrao određen način života
i znam da se sigurno daviš u dugovima.
Ali znam i izlaz iz ovoga.
Koji?
Razvedi se od nje.
Dugovi su tek počeli, Lio.
G. Tornton, ovo nije ni vreme ni mesto da pričamo o tome.
Dobro.
Ako te nije briga što ćeš izgubiti firmu,
šta je s Pejdž?
Zašto ne uradiš ono što je očigledno prava stvar za nju?
A vi znate šta je prava stvar za nju?
U stvari, znam.
Kakav ste vi licemer.
Šta si rekao?
Ako ste takav porodični čovek, kako to da nijednom
niste došli i pokušali da se pomirite s Pejdž?
Kakva ste vi kukavica.
Da te upoznam s ljudima?
Nije prijatno biti sam u društvu.
Nisam sam u društvu.
U redu. Ako ti tako kažeš.
Samo si malo čudan, tu sam.
Samo čekam Pejdž, čoveče.
U redu, srećno s tim.
Sviđa ti se ovo, je li?
Izvini, šta?
Pejdž te ostavi.
Ode i vodi život bez tebe, s nekim tipom kog niko ne kapira.
I sad vidiš kako odbacuje sve to.
Mislim, sviđa mi se pomalo.
Je li? Da ti kažem šta se meni sviđa.
Sviđa mi se to što mi je rekla sve o tebi.
U redu.
Rekla mi je, kad je bila s tobom,
da se budila noću u panici, misleći, zar je ovo sve?
Sve ti je rekla, a?
Je li ti rekla da se bacila na mene pre neki dan?
Je li ti to rekla?
IIi je prestala sve da ti govori kad je zaboravila ko si?
Razumem zašto si takav kreten.
Očigledno je voliš.
I misliš da će ti se vratiti.
Ali ona te je prerasla.
Zašto misliš da se to neće opet desiti?
Hvala ti na tom savetu.
Razmišljaću o tome kad budem s tvojom ženom u krevetu.
Lio!
Pejdž, čekaj! -Šta ti je, bre?
Ne znam. Stvarno dobro pitanje.
Jer ludim i pravim totalnu budalu od sebe! Pokušavam
sve moguće da bih spasao ono što smo imali.
A ti se bacaš na Džeremija.
To nije fer.
Nije fer?
Vidim kako ga gledaš.
Znam... Jer si mene nekada tako gledala.
Lio, ja...
Ne, mislim da treba da budemo realni.
Sećanje ti se neće vratiti.
Činjenica je da sam i dalje samo neznanac.
Ne pokušavam da te povredim.
Ali sam samo...
Umorna sam od toga da te razočaravam.
Znam.
Tako mi je žao.
Izviniću se Gven i Rajanu.
Bože, ne, u redu je.
Katastrofe na venčanjima se nekad pretvore u super priče.
Na kraju.
Kako pogledaš nekog koga voliš i kažeš sebi da je vreme da ideš?
Lio?
Nadam se da ću jednog dana moći da volim tako kako ti mene voliš.
Jednom si uspela.
Uspećeš opet.
Sranje.
Tu si, a ne tamo.
Jesi dobro?
Završio sam.
Gotovo je.
Odustajem.
Ne, ti nikad ne odustaješ.
Da treba da budemo zajedno, bili bismo zajedno.
Mislio sam kako smo prvi put otišli u onaj grčki restoran.
Imao je veliki znak na kom je pisalo "Sad služimo supu"
i počeo sam da pričam i pričam o svim preprekama koje je
vlasnik morao da prevaziđe da bi ostvario svoj san da služi supu.
I onda,
kad sam završio,
ona nije rekla ništa nekoliko sekundi i samo je
to praktično rekla kroz izdah.
Skoro kao sebi.
"Volim te."
Prosto je visilo u vazduhu.
Prvi put je to rekla i ja nisam hteo da odgovorim.
Samo sam hteo da nastavim da slušam te reči.
To je bilo dve nedelje pošto smo se upoznali.
Trebalo joj je samo dve nedelje da se zaljubi u mene.
Ona me ne voli.
Potpišite ovde, molim vas.
Dođi ovamo, mačak.
Dajen?
Zdravo.
Kako si?
Slušaj,
znam da su prošle godine.
Nije me bilo neko vreme.
Nikad nisam imala priliku da se izvinim.
Prolazila sam kroz čudan period,
ali tvoj otac je to prekinuo čim mu je tvoja majka to pomenula.
Oduvek sam želela da ti to znaš.
Ne bih da otvaram stare rane,
ali stvarno sam morala da kažem da mi je žao.
Ne, stvarno mi je drago da si rekla.
Uvek si bila dobra prijateljica.
Volela bih da sam mogla da ti uzvratim.
Ljiljani su bili loši, pa sam uzela suncokrete.
Htela sam da ti kažem.
Ti si znala?
Znala si sve vreme?
Žao mi je.
Ne obraćaj mi se.
Pejdž!
Gde si ti ceo dan?
Pejdž?
Naletela sam na Dajen Čejn u prodavnici.
Zato sam otišla, zar ne? Zato što sam saznala.
Mama, jedva znam ko sam
a onda se ispostavi da me lažete
i koristite moju nesreću da promenite prošlost?
Nisam mogla da podnesem da te opet izgubim.
Imaš li pojma koliko se sad iznevereno osećam?
Žao mi je.
Bili smo srećniji nego godinama ranije.
Jao, mama.
Konačno si nam se vratila.
Pod vašim uslovima!
Ne!
Da, kao i obično!
Pejdž!
Prevario te je s mojom drugaricom!
Kako si mogla da ostaneš s njim?
Htela sam da odem.
Jesam. Bila sam spremna.
A onda, jednog popodneva, bila sam sama u kući
i počela sam da gledam slike
tebe i tvoje...
...tvoje sestre.
I kuća je delovala tako... puna svih nas.
Bili smo porodica, Pejdž.
I u tom trenutku sam shvatila
da mi je to najvažnija stvar na svetu.
I nisam mogla, nisam...
nisam mogla da odem.
I samo si to gurnula pod tepih?
Ne.
Odlučila sam da ostanem s njim
zbog svega ispravnog što je uradio
i da ga ne napustim zbog jedne pogrešne stvari.
Odlučila sam da mu oprostim.
Možda je Lio bio u pravu.
Možda ne mogu da shvatim ko sam kad sam sa svima vama.
Pejdž.
Izvinite.
Je li sve u redu?
Vas dvoje treba da pričate, pa ću ja...
Dobro.
Čujemo se kasnije. -U redu, ćao.
Žao mi je.
Šta se desilo?
Mogu li da te pitam nešto?
Možeš uvek sve da me pitaš.
Jesi li znao za preljubu mog oca?
Da.
Znao sam.
Zašto mi nisi rekao?
Toliko puta umalo da ti kažem.
Ali da te opet oteram od porodice?
To je delovalo pogrešno.
Želeo sam tvoju ljubav, ja...
Samo ne tako.
Hteo sam da je zaslužim.
Mislim da ne mogu da dozvolim da ih sad izgubim.
Onda nemoj.
Određene strane su tražile da se ponište razni kongresni akti,
tvrdeći da ponovna produženja autorskih prava
konstituišu stalno autorsko pravo
kakvo bi tvorci Ustava odbili.
Hvala na ručku.
U stvari, hteo sam nešto da ti kažem.
U redu.
S Rouz je gotovo.
Okončao sam to.
Ne.
Zašto si to uradio? Mislila sam da ćete se veriti...
Da, ali to je bilo pre tebe.
Ne, to je bilo posle mene.
Bilo je posle tebe, ali pre ove tebe.
Pre nego što se stara ti vratila.
Ja nisam stara ja.
Ja sam samo ja.
Ja sam ona koja još pokušavada otkrije ko je.
Razumem, ali koja god da si, stara ili nova, nije me briga.
Znam da se sećaš kako nam je bilo zajedno.
A ovo je prilika da to povratimo.
Ono što smo imali je bilo divno. To su divne uspomene.
Ali to su mi jedine uspomene.
Sve posle tebe je izbrisano.
Moram da otkrijem kako je biti bez tebe, sama.
Jesi sigurna da se ne sećaš kad si raskinula sa mnom?
Zašto?
Zato što je baš slično zvučalo.
Hajdemo.
Hej.
Tražio sam te. Zabrinuo sam se kad te nisam video ispred.
Pa,
kako idu te intelektualne svojine?
Htela sam da pričamo o tome.
Odlučila sam da napustim prava.
I iznajmiću stan u gradu.
Sve ispočetka, zar ne? Do đavola, Pejdž.
Napravio sam mnogo grešaka.
Tata, ovo nije zbog tebe ili zbog nečeg što si uradio.
Radi se o meni,
ko želim da budem, ko sam.
Samo mi reci šta da kažem da te ne bih opet izgubio.
Nećeš me izgubiti.
Trenutak sudara.
Trenutak sudara čiji potencijal za promenu
ima daljinski efekat mnogo veći nego što možemo da očekujemo.
Šalje čestice da se sudare.
Zbližava ih više nego ikad.
Dok šalje druge da se vrte ka velikim poduhvatima
i da završe tamo gde nikad ne biste mislili da će.
U tome je stvar s ovakvim trenucima.
Koliko god se trudili, ne možete
da kontrolišete kako će uticati na vas.
Morate da pustite čestice koje se sudaraju da padnu gde hoće
i da čekate
do sledećeg sudara.
KAFE MNEMONIK
Zaklinjem se da ću ti pomoći da voliš život,
da ću uvek biti nežna prema tebi
i da ću imati strpljenja koje ljubav zahteva.
Da ću govoriti kad je potrebno i deliti tišinu s tobom kad nije.
Da se slažem da se ne slažemo oko švarcvald torte.
I da ću živeti u toplini tvog srca i smatrati ga domom.
ZATVORENO ZBOG SNEGA
Ćao.
Nadam se da nisi došla u grad samo zbog tople čokolade.
U stvari, preselila sam se ovamo pre 6 meseci.
Živim u Rodžers Parku.
Stvarno? To je super.
Vratila sam se na Umetnički institut.
Šta? Zezaš?
Neverovatno. -Da.
Mislim, slušam neka predavanja i...
Suludo kako se moje ruke sećaju
onoga što je mozak zaboravio.
Da.
Tako da, hvala ti.
Ja nisam ništa uradio.
Ti si sve uradio.
Prihvatio si me takvu kakva sam
a ne onakvu kakva si ti hteo da budem.
Samo sam hteo da budeš srećna.
To je sve.
Zar nije ovde negde bio neki kubanski restoran
u koji smo išli kad je ovo bilo zatvoreno?
Da. On je...
Čekaj.
Sećaš se?
Ne, ne.
Volela bih.
Ne, pamćenje mi se nije vratilo, ali...
Sonja i ja smo se družile
i pitala sam je o nama.
Stvarno? I šta kaže?
Da misli da sad nemaš nikoga.
Sasvim slučajno je u pravu.
A ti? Imaš li nekoga?
Dobro je.
Pa, hoćeš u kubanski?
Sa mnom?
U redu.
Šta kažeš, da probamo neko mesto gde nismo bili?
Neko novo mesto.
Vrlo rado.
Posle tebe.
SREDILI: rvalsorim & JOKER
PAR NA KOM JE ZASNOVAN OVAJ FILM JE U SREĆNOM BRAKU I IMA 2 DECE.
NJOJ SE NIKAD NIJE VRATILO PAMĆENJE.