DE NEÎNVINS
O poveste adevărată
Am ajuns.
Suntem la 2.400 de metri. Asta e, băieți!
Ai găsit-o, Zamp?
Da.
Dacă o nimerești, te cinstesc.
Nu intru în bar cu tine, frumosule.
Le amețești pe fete.
Pregătiți aparatele de fotografiat!
O să-i luminez ca pe un pom de Crăciun.
Pilotul către bombardier. Preia comanda.
Bombardierul către pilot. Recepționat.
Bombardierul către echipaj, trapele bombelor sunt deschise.
Trapele sunt deschise!
A naibii antiaeriană!
Dumnezeule...
Haide!
Hai, Zamp!
În sfârșit!
Am lansat bombele.
Bombardierul către pilot, avionul îți aparține.
Recepționat.
Bine.
Asta e.
Da, exact ca un brad de Crăciun.
Trapele bombelor sunt blocate.
- Un Zero pe direcția orei zece. - Am înțeles.
Vin, băieți! Identificați-le pozițiile.
Trebuie să închizi trapele, Zamp.
Recepționat.
Scapă-ne de ei, Mitchell.
Vine pe direcția orei nouă.
Vine pe direcția orei 3.
Elimină-i, Mitchell.
Coboară!
Brooks, coboară!
Vine pe partea ta.
Glassman!
E în regulă...
Știu. Ia să văd!
Știu, amice.
Fii curajos!
Arăți bine în continuare. Ești chipeș.
Îmi faci greață.
Da!
Știu.
E în regulă. Sunt aici.
- Vreau să plec acasă. - O să pleci, Harry.
Bine? Gândește-te la casa ta.
Doamne...
Louie?
Lambert.
Ia ăsta!
Ia-l!
Pillsbury?
Bravo, băieți!
În spate, totul e distrus, Phil.
Nu mai avem sistem hidraulic, dar încă zburăm.
Nu mai avem flapsuri, Phil. Practic nu mai avem frâne.
Cât mai e până la bază?
Nu știu. Cinci ore.
Dacă ajungem acolo.
Pista are aproape 2.000 de metri,
dar avem nevoie de cel puțin 3.000, fără frâne.
Dumnezeu a creat două lumini mărețe.
Cea mai puternică, să stăpânească ziua,
iar cea mai mică,
să stăpânească noaptea.
Lucrurile astea,
lumina și întunericul, ziua și noaptea,
sunt separate unele de altele.
Dumnezeu a dat fiecăruia locul său.
Nu le-a făcut pentru a se lupta între ele.
A spus: "Eu am creat toate lucrurile astea."
Trebuie să vă împăcați cu noaptea.
Nu vă luptați cu ea.
Căci Domnul a spus: "Și noaptea e a mea."
Și-a trimis fiul, pe Iisus, dar nu ca să lupte.
Nu ca să poarte o bătălie împotriva păcatelor omenești,
ci ca să le ierte.
Iertați păcatul!
Zâmbiți-i păcătosului.
Acceptați întunericul.
Îndurați noaptea.
Iubiți-vă dușmanul.
Zamperini!
Simt miros de usturoi?
Ce faci, macaronarule?
De ce nu te întorci în Italia?
Tu cu familia ta de macaronari!
- Ridicați-l! - Sus!
Lasă-l!
Stai jos, broscar prost!
- Hei! - Luați-l de pe mine!
Iisuse...
- Fir-ar a naibii! - Fugiți!
Nu ești la școala de corecție
doar datorită respectului pe care-l purtăm părinților tăi.
Tot orașul ar vrea să te vadă închis.
Îmi pare rău, Louise. Iar s-a bătut.
Și am găsit asta.
A vopsit sticla. E tărie.
De ce?
De ce faci așa ceva?
Nu știu.
Cum ai putut face una ca asta?
Ce faci familiei ăsteia?
Și-așa nu ne vor aici.
Iar acum te porți așa?!
Vrei să ajungi la pușcărie?
De ce faci asta?
Doamne, ai grijă de familie!
Și protejează-l pe micul meu Louie.
Mai repede, Jimmy!
- Hai, Pete! - Haide!
Depășește-l!
E cineva acolo?
Cine e acolo?
E o prostie.
Și tu ești deștept?
Mai repede!
De ce? Nu mă fugărește nimeni.
Eu te fugăresc.
Nu pot s-o fac, Pete. Eu nu sunt ca tine.
Sunt un nimic. Lasă-mă să rămân un nimic.
Ce tot spui?
Nu mă pot califica în echipa de atletism.
- Nici nu știu de ce vrei asta. - Ba poți!
Dacă reziști, o să câștigi.
Poftim?
Dacă reziști, o să câștigi.
Te antrenezi și tragi mai tare decât ceilalți.
Și câștigi. Te ridici deasupra lor.
Sau o ții tot așa și ajungi un golan în stradă.
O să reușești, Lou. Dar trebuie să crezi în tine.
Nu cred.
Eu da.
Hai!
Haide!
Broscar prost!
Hai, Louie!
Ce rapid e!
I se spune Tornada din Torrance.
Zamperini aleargă de parcă nici n-ar atinge pământul.
Nu te opri!
Hai, Louie!
Haide, Louie!
Hai!
Tornada din Torrance a alergat mila în 4 minute și 21,3 secunde.
Zamperini deține recordul național pentru licee.
O să ajungă la Jocurile Olimpice!
De ce să vin? Oricum n-o să câștigi.
Sigur. Știu asta. E în regulă.
O să le arăt eu peste patru ani, la următoarea ediție.
Acum e doar un test pentru mine.
- La Tokio. - La Tokio...
Ești un puști deștept!
Ai grijă de tine.
Ai voie să te și distrezi un pic.
Salută-le pe nemțoaice din partea mea.
Așa o să fac.
Vino încoace!
Mulțumesc, Pete.
Pentru tot.
Fugi!
Louie.
O secundă de suferință e un preț mic pentru o viață plină de glorie.
Să nu uiți asta.
Trenul de aterizare e coborât.
Ne apropiem.
Viteza e prea mare.
180 km pe oră.
Încă un pic!
Tot e prea repede!
Haide...
Bine...
Am făcut pană.
Mulțumesc, Doamne!
Acum te rogi?
Mai devreme aveam treabă.
Și mama face asta din când în când.
Da... Mulți oameni se roagă.
Ți-a răspuns vreodată?
- Da. - Ce a zis?
Spune că bombardierul meu e un tâmpit.
Serios?
Pregătește-te...
Acum!
Hai, Louie!
Nu te opri!
Trage tare!
Ce e?
Super!
4:12. Ești tot mai aproape.
Sper că nu ești la fel de rapid și în pat.
Fir-ar...
Ia o pauză!
Avem o misiune.
Nu e o misiune de luptă, ci una de salvare.
Un B-24 n-a mai ajuns la Canton.
Se pare că au aterizat forțat.
Oceanul e mare.
Da.
Și avem un echipaj nou.
Și un avion nou?
E ca și cum ai sta în sufragerie și ai pilota casa.
Au mai luat piese de pe el, pentru alte avioane.
Avem noroc că mai are motor.
Locotenentul spune că e bun de zbor.
E garantat.
De vreun orb...
Oceanul e mare...
Da.
Da, e mare.
- Mitchell. - Da.
E rândul tău.
O rață intră într-un bar.
Sau se leagănă până acolo.
Intră în bar
și îi spune barmanului:
"Vreau o cremă de mentă."
Stai puțin...
Motorul 1 a cedat.
- Celelalte ard mult combustibil. - Trebuie oprite.
Cum îl cheamă?
Nu știu.
Mecanic! Vino în cabină, să oprești motorul.
- Ce se petrece? - Operator radio, anunță baza!
- Care? - Stângul.
- Avem nevoie de combustibil pe dreapta. - E tot ce avem.
- Ne trebuie mai mult. - E tot ce avem!
Fir-ar a naibii! Ambele motoare din stânga au cedat.
E tot ce avem pe dreapta, Phil.
Bine.
- Phil? - Da?
Asta e...
Pregătiți-vă de aterizare forțată.
Mitraliorul de la mijloc!
Pregătește trusele de supraviețuire.
Fixați mitralierele.
Cine pregătește barca de salvare?
Glassman!
- Lansează un SOS. - Sunteți toți la posturi?
- Pregătește cineva bărcile? - Da.
M-am ocupat eu.
SOS, SOS!
Suntem Green Hornet. Ne prăbușim.
SOS, SOS!
Bine...
Pe poziții!
Făcând o performanță fenomenală,
americanul de culoare Jesse Owens, din Ohio State,
a câștigat patru medalii de aur, la 100 de metri, 200 de metri,
săritura în lungime și ștafeta de 400 de metri.
Urmează cursa de 5.000 de metri,
cu deținătorul recordului național Don Lash în fruntea echipei americane.
Alături de el e nou-venitul Louie Zamperini.
S-au format trei grupuri de alergători,
Don Lash și finlandezii Salminen și Höckert s-au distanțat.
Finlandezii sunt mereu favoriți în cursele lungi.
În al doilea grup e americanul Louie Zamperini.
Finlandezii Höckert, Lehtinen și Salminen stabilesc ritmul
și nu încetinesc.
Zamperini rămâne tot mai în spate.
În al optulea tur,
finlandezii conduc, cu Salminen pe primul loc.
Hai, Louie!
Intrăm în ultimul tur.
Finlandezii controlează cursa.
Nu cred că Don Lash va putea obține vreo medalie pentru SUA.
Avem modificări în pluton.
Da, Zamperini îl depășește pe norvegianul Rolf Hansen.
Pare să aibă rezerve de energie.
Recuperează!
Höckert și Lehtinen vor fi primii clasați.
Dar uitați-vă la Zamperini!
Se apropie de Don Lash.
Marele Don Lash nu va fi primul american.
Liceanul Zamperini
depășește deținători de recorduri!
N-am mai văzut așa ceva!
Recordul pe ultimul tur era de 69,2 secunde.
Zamperini l-a încheiat în 56 de secunde.
E un record care va dura multă vreme.
Așa, Phil. În regulă...
La trei. Unu, doi, trei!
Bine...
Stai puțin!
Glassman n-a supraviețuit.
- Cup n-a supraviețuit. - Nu te gândi la asta, Mac.
O să murim.
Ba nu.
Nimeni nu știe unde suntem.
O să ne găsească.
Nici n-o să ne vadă.
Spune-i să tacă!
- Taci, Mac! - O să murim aici.
Serios, taci!
Mac, ciocolată.
O pătrățică seara și una dimineața.
Bine?
Mac?
APĂ - RAȚIE DE URGENȚĂ
Două-trei guri pe zi.
Trebuie să ne ajungă cât mai mult.
Zamp?
- Zamp? - Da?
Da, Phil?
Mă bucur că ai scăpat tu.
Și eu mă bucur.
Ce-a fost asta?
Mac, repede!
Scoate vopseaua!
Aici suntem!
Întoarce-te!
Nenorocitule!
Întoarce-te!
Ce ai făcut, Mac?
- Nu contează. - Nu contează?!
Nu contează?
Nu contează...
A TREIA ZI
Iisuse...
Prinde-l, Mac!
Nu cred că pot să fac asta.
Trebuie să încercăm.
A trebuit să încercăm.
Știți ce?
Poate că peștii n-o să fie foarte mofturoși.
- Doamne... - Mușcă?
Am prins unul!
Bravo, Phil!
Poftim!
Fir-ar să fie!
Bine...
Vino încoace, Mac!
Hai!
Așa...
E bun?
Așa mănâncă japonezii pește.
- Crud. - Nu e mâncare, dacă nu e gătit.
Cu un pic de lămâie...
Niște usturoi...
Când ajungem acasă, treceți pe la mine.
Mama o să vă gătească.
Mai știți articolul din "Life"
despre Eddie Rickenbacker?
El și echipajul lui au rămas fără combustibil deasupra Pacificului.
Au plutit în bărci de salvare 24 de zile.
24 de zile!
Au supraviețuit, nu?
Da.
Majoritatea au înnebunit.
Dar au supraviețuit.
Trebuie să continuăm să vorbim.
Să ne folosim creierul.
Să vă spun ce o să vă mai placă.
Gnocchi făcut de mama.
Italienii...
Nimeni nu face gnocchi ca ea!
Aluatul e atât de pufos!
Parcă sunt nori.
Mai întâi face aluat din făină foarte fină.
Parcă e pudră de talc.
Și pune multe ouă, vreo 12.
Le bate bine de tot.
Le bate bine.
Și le toarnă ușor.
A 18-A ZI
Crezi că Dumnezeu a făcut stelele, Phil?
Da.
Crezi că există un plan măreț?
De asta noi am scăpat, iar ceilalți nu?
De asta suntem aici?
Uite care-i planul...
Trebuie să trăiești cât poți de frumos.
Încerci să te și distrezi.
Apoi, într-o zi, totul se sfârșește.
Te trezești
și vezi un înger la capătul patului.
Și îngerul spune:
"Bine..."
"Poți să-mi pui întrebările alea cretine acum,"
"pentru că eu am toate răspunsurile."
Așa crezi tu că e?
Da.
Așa cred că e.
Tatăl nostru care ești în Ceruri,
sfințească-se numele Tău...
Dacă mă salvezi, dacă-mi răspunzi rugăciunilor,
jur că îți voi dedica toată viața mea.
Fac orice vrei.
Te rog!
Mac!
- Uite-l! - Haide...
L-ai prins?
Iisuse!
A 27-A ZI
E doar o zgârietură.
Cum e?
Miroase.
E de la bandaj.
Nu e de la rană.
Am depășit recordul lui Rickenbacker
acum patru zile.
Încă mai ții socoteala?
Da.
Doamne...
Dumnezeule!
- Săriți! - Nu pot.
Haide!
- Mac? - Aici sunt.
- Aici sunt... - Phil?
Dacă japonezii trag așa de prost, s-ar putea să câștigăm războiul.
Băga-mi-aș...
Phil.
Poftim!
Mac.
Ai văzut atacul surpriză al lui Mac?
A sărit pe rechin ca un bombardier.
Rechinul a făcut pe el de frică.
Te-a salvat.
1937. Cel mai bun jucător de baseball.
Un puști din Detroit.
Gehringer.
Mac, joacă și tu!
Mac?
- Mac? - N-am murit.
N-am murit.
Ce pregătești la micul dejun, Zamp?
Tu hotărăști.
Gnocchi cum face mama ta.
Gnocchi la micul dejun?
De ce nu...
O să mor?
Poate că da, Mac.
Oare în noaptea asta?
Poate...
Da.
Cred că în noaptea asta.
Iei aluatul
și faci bile din el.
Faci bile.
Să nu aibă cocoloașe!
A 45-A ZI
Phil?
Am vești bune
și vești proaste.
Phil?
Zamp?
Ești teafăr?
Mă simt ciudat pe uscat.
Ciudat...
Da.
Încetează!
Te rog, oprește-te!
NOUĂ PUȘCAȘI IZOLAȚI PE INSULA MAKIN 18 AUGUST 1942
Câți soldați sunt în Hawaii?
Colonelul vrea să afle câți soldați sunt în Hawaii.
Nu știu.
Vorbește mai tare!
N-am de unde să știu.
N-am fost acolo...
Fotografia asta...
El e?
Tu ești ăsta?
Ești atlet olimpic?
Ești un celebru atlet olimpic.
Unde e radarul în B-24, clasa E?
Colonelul întreabă unde e radarul în B-24, clasa E.
Noi foloseam unul vechi, clasa D.
- Ești bombardier? - Da.
Ce s-a întâmplat cu pușcașii de pe insula Makin?
Cum funcționează sistemul de ochire Norden?
Învârți de două butoane. Ce s-a întâmplat cu pușcașii?
Desenează sistemul Norden.
Au fost decapitați.
Am desenat o stație radio Philco, cu butoane pe ea.
LOUIE ZAMPERINI S-A PRĂBUȘIT DEASUPRA PACIFICULUI ÎN MAI 1943
Rahat!
Dezbrăcați-vă!
Îngenuncheați!
Să îngenunchem?
Îngenuncheați!
Nu!
Phil?
Zamp!
- Zamp! - Phil?
Zamp!
Suntem la Tokio, nu?
Probabil că da.
Ar fi trebuit să alerg aici la Jocurile Olimpice,
înainte să fie anulate.
Da?
Mereu mi-am dorit să vin la Tokio.
Ai grijă ce-ți dorești!
Soldat. Soldat.
Ofițer.
Soldat.
Ofițer.
Bună seara, vechi prizonieri!
Bun venit celor noi!
Sunteți în lagărul Omori.
Sunt caporal Watanabe.
Sunteți dușmanii Japoniei.
Veți fi tratați ca atare.
Uită-te la mine!
Privește-mă în ochi!
Uită-te la mine!
Să nu mă mai privești.
Să nu mă mai privești!
Prizonierii noi, nu sunteți liberi încă.
Veți intra în carantină.
Nu ne permitem să avem boli în barăci.
- Bună seara, băieți! - Bună seara, domnule!
Tom Miller, comandantul barăcii.
O să vă ajutăm să vă instalați.
Tu stai sus.
305...
Tu stai lângă frumoasa adormită.
Ia loc!
307, tu stai aici.
Cum te cheamă?
Frank Tinker.
Tinker, tu stai sus.
Văd că l-ai cunoscut pe Păsăroi.
De ce-i spui Păsăroiul?
Pentru că ne ascultă.
Dacă ar auzi cum ne-am dori să-i spunem, ne-ar ucide.
Se pare că e dintr-o familie bogată.
Voia să fie ofițer. Lumea aștepta asta de la el.
Dar a fost refuzat.
Evident, asta nu i-a convenit.
Dar asta nu-i explică comportamentul dement.
Comandant Fitzgerald.
Zamperini, domnule.
Căutau informații.
Dar n-au aflat nimic, nu?
Absolut nimic.
Ar trebui să dormi.
Da, să trăiți.
Infirmieri, la dreapta!
Liber!
Ofițeri, la dreapta!
Liber.
Sunt mulți oameni talentați în lagărul Omori.
Avem un cântăreț de operă.
Cine e cântărețul de operă?
Avem un bucătar-șef din Sydney, Australia.
Și un atlet olimpic.
Cine e atletul olimpic?
Nu te ridica.
Ai dat greș.
Ești un nimic.
Domnule?
O copiază, ca s-o punem înapoi înainte să se prindă japonezii.
Are harta întregului război.
Am invadat insulele Marshall.
SUA a invadat insulele Marshall.
Aliații avansează.
- Trebuie să recunosc... - Te rog, nu!
Având în vedere că nu mâncăm mai nimic,
ne ușurăm o grămadă!
Da...
Cred că ăsta e al meu.
Îți place insula Saipan?
O să-l omor.
Și atunci te-ar împușca.
Nu-mi pasă. N-au decât!
Nu așa o să-i învingem.
Îi învingem dacă supraviețuim până la sfârșitul războiului.
Așa învingem.
Asta va fi răzbunarea noastră.
Dacă rezist, o să câștig.
Întocmai.
Fratele meu, Pete, spunea asta. Mă credea capabil de orice.
Mă credea mai bun decât sunt.
Și cine spune că nu ești?
Ai noștri se apropie.
De ce mă obligi să te lovesc?
Ești mort.
În America se spune că Zamperini a murit.
Familia ta a fost anunțată că ai murit în război.
NBC Radio a anunțat
că celebrul alergător olimpic Zamperini a murit.
Vrei ca familia ta să afle că nu ai murit?
Domnii aceștia
sunt de la Radio Tokyo.
Transmitem în toată lumea.
Programul se numește "Sună poștașul".
Bună, mamă!
Sunt fiul tău.
Mamă, te iubesc!
Sunt bine sănătos.
Nu spun decât ce vreau eu.
Sigur că da.
Bună ziua, America!
Ascultați "Sună poștașul".
Azi, poștașul o caută pe dna Louise Zamperini,
din Torrance, California.
Louie Zamperini n-a dispărut și n-a murit,
așa cum în mod eronat a anunțat guvernul vostru.
E în siguranță, la noi.
Ascultați, dnă Zamperini.
Și nu vă faceți griji.
Plăcerea e de partea noastră.
Bună, mamă, tată, frați și prieteni!
Sunt Louie.
E prima oară după doi ani când îmi auziți vocea.
Nu sunt rănit, sunt sănătos.
Sunt într-un lagăr de prizonieri din Tokio.
Sunt tratat atât cât se poate de bine, în condiții de război.
Sper că Pete încă poate să vă viziteze săptămânal din San Diego.
Tată...
Ai grijă de armele mele,
să putem vâna când ajung acasă.
Să prindem iepuri pentru sosul de gnocchi.
Vă doresc un Crăciun frumos și un an nou fericit.
Fiul vostru drag, Louie.
A fost bine.
Foarte bine.
Poți vorbi din nou la radio.
SCENARIU DE EMISIE
Nu pot spune așa ceva.
De ce?
Pentru că nu e adevărat.
Nu pot spune așa ceva despre America.
Ei au făcut-o.
Sunt americani, ca tine.
Locuiesc aici.
O duc bine.
Mâncare bună...
Mâncarea lor e delicioasă.
Vrei să te întorci în lagăr?
Vorbește la radio!
Ești ca mine.
Amândoi suntem puternici.
Am citit asta în privirea ta,
în prima zi.
Mi-am spus
că îmi vei fi prieten.
Dar
ești inamicul Japoniei.
Nu asculți ordinele.
Nu faci ce ți se cere.
E nevoie de respect.
Fără respect
nu există ordine.
Omul acesta trebuie să învețe ce e respectul.
Ceilalți prizonieri îi vor da o lecție.
Fiecare prizonier
îi va da câte un pumn în față.
Domnule...
Nu putem face asta.
Loviți-mă!
Loviți-mă, domnule!
Să terminăm mai repede.
Lovește-l în față!
Haide!
Lovește-l!
- Următorul! - Hai!
Haide...
Următorul!
Hai, domnule!
Loviți-mă!
- Loviți tare! - Lovește-mă!
Următorul!
Tink, dă ca lumea!
Următorul!
Hai!
Următorul!
Loviți tare!
Următorul!
Mai tare!
Următorul!
Cenușăreaso!
Unde e viermele ăla ticălos?
Ai văzut-o cumva?
Aici erai, leneșo!
Cum să mă pregătesc de bal,
dacă tu stai cu mâinile în sân?
Ești la fel de utilă ca dansul nostru matinal!
Repară-mi rochia,
să-i atrag atenția minunatului prinț Hillenbrand.
Nu i-ai atrage atenția unui prinț nici dacă ți-ar cădea în brațe.
Cenușăreaso, aranjează-mi părul!
Repară-mi rochia!
- Aranjează-mi părul! - Rochia!
Părul, părul!
Vorbești nemțește acum?
Ajunge!
Îmi dați sarcini imposibile,
fără să apuc să mănânc și să mă odihnesc.
Mă țineți într-o cușcă.
M-am săturat!
Am vești bune.
Am fost avansat.
Asta e vestea cea bună.
Vestea rea...
Trebuie să mă despart de prieteni.
Voi pleca mâine din Omori.
Mereu există speranță, Cenușăreaso!
Dacă-ți păstrezi mintea și inima curate,
poți face orice!
Nu te teme, copilă...
Sunt nașa ta.
Ai putea să mă feliciți.
Și a plecat.
Pur și simplu...
Eu am...
Patru popi.
Asta e!
Baronul a fost învins, Tinker.
- Da? - Avem zahăr în seara asta.
Ai luat-o, Miller?
Mai trimiteți o găleată!
Acum îi ajutăm pe japonezi?
Mai bine o lăsăm să ardă.
Dă-o din mână în mână!
Poftim!
Sunt B-29, băieți!
Nu mai durează mult.
Nu vă bucurați prea tare.
Dacă înving aliații,
japonezii o să ceară uciderea tuturor prizonierilor.
I-am auzit vorbind.
Dacă învingem, suntem morți.
Atunci pentru ce ne mai rugăm?
La pământ!
Ia-ți lucrurile! Ne mută.
- Unde mergem? - Nu știu.
În alt lagăr.
La Ritz, în Tokio.
Undeva unde aliații să nu ne găsească.
Suntem în lagărul Naoetsu.
Sunt sergent Watanabe,
comandantul vostru.
Sunteți dușmanii Japoniei.
Veți fi tratați
ca atare.
Îi veți ajuta pe japonezi
lucrând pe barjele de cărbuni.
Cine refuză să muncească
va fi executat.
De ce nu mă privești în ochi?
Puteți să dormiți aici.
Voi doi, acolo.
E capăt de linie.
Aici nu ne cunoaște nimeni.
E mai bine să vă acceptați soarta.
Președintele vostru, Roosevelt,
a murit.
Louie?
Ești bine?
Ridic-o!
Sus!
Deasupra capului.
Dacă o scapă,
împușcă-l.
Haide, Louie!
Rezistă!
Hai, Louie...
Nu te uita la mine!
Deținuți de la Naoetsu.
Războiul a încetat.
Azi,
în spiritul noului viitor pe care și-l clădesc mărețele noastre națiuni,
invităm toți prizonierii
să se spele în râul Hokura.
Acum o s-o facă.
Suntem morți.
Sunt de-ai noștri!
Ne-au văzut!
S-a terminat!
Războiul s-a terminat!
ARUNCAȚI AICI
SĂRBĂTOARE NAȚIONALĂ DE ZIUA VICTORIEI
Louie!
Ai reușit!
Uită-te la tine!
Mamă...
În 1946, Louie Zamperini a cunoscut-o și s-a căsătorit cu Cynthia Applewhite.
Au avut o fiică, Cissy, și un fiu, Luke.
Lt. Russell "Phil" Phillips a supraviețuit războiului și s-a căsătorit cu iubita sa Cecy.
El și Louie au rămas prieteni și după război.
Mutsuhiro Watanabe, "Păsăroiul", s-a ascuns mulți ani,
fiind considerat criminal de război,
până când a fost amnistiat de SUA, în eforturile de reconciliere cu Japonia.
După mulți ani de stres posttraumatic,
Louie și-a respectat promisiunea de a-L sluji pe Dumnezeu,
spunând că asta l-a salvat.
Motivat de credință, Louie considera că e nevoie de iertare, nu de răzbunare.
S-a întors în Japonia, unde s-a împăcat cu foștii săi gardieni.
Doar Păsăroiul a refuzat să se întâlnească cu el.
Louie și-a îndeplinit visul și a alergat din nou la Jocurile Olimpice.
La 80 de ani.
În Japonia.
LOUIE ZAMPERINI 1917-2014
DE NEÎNVINS
RETAIL SUBTITLE Driv3r