Lasken kymmeneen.
Yksi, kaksi,
kolme,
neljä, viisi,
kuusi, seiska, kasi, ysi, kymppi.
Täältä tullaan!
Pöö!
Sarah?
Kulta, en näe sinua!
En halua, että menet liian kauas!
Sarah?
Mikset vastannut minulle?
Katso minua, kun puhun sinulle.
Voi hyvä...
- Tämä se on. - Oletko varma?
Olen.
Ballahack Road 55.
Meidät voidaan nähdä.
Kukaan ei enää näe tätä taloa.
Miten niin?
Kun eivät halua nähdä, niin eivät näe.
Tunnen itseni teiniksi.
Tavallaan romanttista murtautua minun kotiini.
Tosi romanttista.
Onhan tämä outoa,
mutta tämä on viimeinen tilaisuus.
Talo puretaan huomenna.
Muistathan, että tämä on vain talo?
Olet enemmän kuin menneisyytesi.
Ihanaa, kun tulit mukaan.
Tehdäänkö se vai ei?
Pieni murto on aina paikallaan.
- Tehdään se. - Miksi hänet piti pyytää?
Tarvitsen teitä kumpaakin.
Tämä on minulle tärkeää.
- Oletko valmis, Elvis? - Jälkeesi, Elsi.
Ollaanpa sitä vitsikkäinä.
Älä ole mustis.
Rikotko vain ikkunan, vai miten yleensä toimit?
Kerran Priusta lainasin...
Riittää.
Anna tänne se.
Katsotaan, miten sinulle käy.
Käytä voimaa.
Yritä vain, kyllä sinä sen saat.
Paska!
Ei onnistu.
Mitä jos mennään ikkunasta?
Mene sinä.
Mene sinä miehenä.
En halua likaantua.
Hei, kuulkaa.
- Se on auki. - Mitä?
Paskat varoitusteipeistä!
PURKUMÄÄRÄYS
- Vau. - Niinpä.
Voi taivas...
Mikä paikka.
- Eikö? - Valot eivät toimi.
Onpa täällä vielä kamaa.
Niinpä.
Kukaan ei tehnyt täällä mitään,
ja poliisien lähdettyä-
kaikki jäi miten jäi.
Miten niin voi tehdä?
- Karmivaa. - Niin on.
Peloton johtaja, mitä etsimme?
Oi, Peter Panda!
Jassoo.
Nyt voidaankin lähteä.
Tämä oli minun.
On vieläkin, jos tahdot.
En minä...
Muistan vain, miten leikin sillä tässä.
Olivia oli leikkikehässään, äiti keittiössä.
Peter Panda ja minä opetimme Olivialle jotain lorua.
Miten se loru menikään?
Näin se meni...
"Hei hei leikkikaveri,"
leikkimään tuu
ja tuo kolme nukkeasi myös
kiivettävänä on omenapuu.
Ja jos avaimen löydät
ja oven saat avatuksi
tulee meistä parhaat kaverit
"iki-iki-ikiajoiksi."
Väärin meni.
- Miten niin? - Toinen säe alkaa näin:
"Laske pitkin sateenkaarta kellarin ovelle."
Ei "jos avaimen löydät..."
- Niinkö muka? - Ihan varmati.
Oho.
Hän on oikeassa.
- Sinä opetit sen minulle. - Totta.
Tultuani asumaan sinun ja Nor-tädin luokse.
Niin.
Nyt kun tuo ihana hetki on ohi,
jos täällä on muutakin kuin Peter Panda,
jonka haluat ottaa, pannaan toimeksi.
Älä nyt, Izzy.
Mikä olisi sen arvokkaampi-
kuin lämmin lapsuusmuisto?
Oikeasti. Mitkä ovat säännöt?
Tämä paikka puretaan huomenna,
eli kaikki käy.
Mutta kysy ensin minulta. Sopiiko?
Sopii.
Hei sitten, lapsukaiset.
Pidä hauskaa. Ole varovainen.
Katsellaanko vähän paikkoja?
Selvä.
Onko kaikki kunnossa? - On.
Mitä tuolla on?
Keittiö, kellari.
Kiva. Vanhan, hylätyn talon pimeä kellari.
Voi jessus...
- Onko tuo... - Se on verta.
En tykkää tästä yhtään. Lähdetään täältä.
Ei... Ei se mitään.
Kestän kyllä.
Mitä hän oikein puuhaa?
En tiedä.
- Tule. - Okei.
Täysosuma.
Hyvä.
Tekö siellä?
Mitä sinä täällä teet?
Minulla oli muistikuva äitisi nahkatakista,
mutten löydä sitä.
Oletko katsonut vaatehuoneesta?
En.
- Tätäkö tarkoitit? - Niin.
Et kai oikeasti aio ottaa sitä?
- Mitä? Se on vintagea. - Se on outoa.
- Se on ilmainen. - No niin, te kaksi.
Aivan sama.
Heippa.
Miksi olet tuollainen?
Et kai aio tuon kanssa naimisiin?
Älä nyt.
Arvaa, moniko häipyi-
kuultuaan menneisyydestäni?
Hän jäi.
Selvä, mutta hän on edelleen tylsä,
ja sinun pitäisi muuttaa takaisin luokseni, koska olen hauska.
Niin olet.
Yritä olla ystävällinen, jooko?
Hyvä on.
Tule. Näytän sinulle huoneeni.
Hyvä juttu.
Täällä se on.
Oho.
Onpas täällä... pinkkiä.
Minulla oli prinsessavaihe.
Selvästi.
Hurjasti kaikkea kamaa.
Niinpä.
- Harmi. - Niin mikä?
Oletan, ettet koskaan ehtinyt peuhata täällä.
Koskaan ei ole liian myöhäistä.
Niinkö?
Hieno.
Mitä hittoa?
Teitkö sinä tuon?
Mitä? No en!
En tehnyt!
Voi luoja.
Täällä on selvästikin joku käynyt.
Varmaan penskojen kepposia,
vai luuletteko, että muut eivät ole saaneet tätä loistavaa ideaa?
Loistavasta puheen ollen,
mistä valot yhtäkkiä tulivat?
Ehkä joku maksoi laskun?
Ehkä niin.
Samapa tuolle.
Näettepähän paremmin,
miten siisti uusi nahkatakkini on.
Miau.
No niin...
Ryöstettävää riittää,
jatkan siis ryöstelyä.
- Jään hetkeksi tänne. - Ilman muuta.
Ole rauhassa.
- Mitä nyt? - Relaa.
Haluan vain jutella.
Olen huolissani Maddysta.
Jatkuuko se terapointilätinä,
koska olet opinto-ohjaaja?
Terapeutti.
Hän ei ole käynyt täällä 25 vuoteen.
- Anna hänen hetki olla. - Oletko varma?
Mitä tuo tarkoitti?
Tiesitkö, että hän on nähnyt painajaisia?
Hän tuskin nukkuu enää.
Ehkä hän ei halua nukkua sinun kanssasi?
En minä vitsaile. Yritän kertoa sinulle jotain.
Koulun rehtori soitti hänelle vasta.
Joidenkin oppilaiden kokeita ei ollut arvosteltu.
Hän oli vain piirrellyt niihin viitosia.
Neljä pystyviivaa ja viides poikki.
Vanhemmat valittavat. Hän ei puhu minulle,
niinpä katsoin hänen kalenteriaan,
ja siellä sama juttu.
Tukkimiehen kirjanpitoa sivukaupalla.
Mitä?
Hän teki sitä lapsenakin-
meille muutettuaan.
Äiti vei hänet psykiatrille,
hän sai lääkkeet ja vihdoin lopetti.
Mitä luulet, että se tarkoittaa?
Boorin järjestyslukua?
En minä tiedä.
Oletko kuullut "viitosten laista"?
En.
On olemassa uskonlahko nimeltä "diskordianismi".
He puhuvat "puhtaasta kaaoksesta", jota ihminen ei voi käsittää.
Puhtaassa kaaoksessa ainoa havaittava järjestys on-
viitosten laki.
Kaikki tapahtuu viiden ryhmissä,
tai jotenkin viitosiin liittyen.
Heidän mukaansa viitosten laki on aina oikeassa.
Maddykö on siis diskordianisti?
Ei, senkin tollo. Minulla ei ole haisuakaan.
Niinpä tietysti. Aika hyvä.
En yhtään tiedä. Olen pahoillani.
Tunnet hänet paremmin kuin kukaan.
Etkö ole huomannut hänessä mitään kummallista?
Pyydän sinua vain...
pitämään häntä silmällä, jooko?
Hyvä on.
Hei. Oletko kunnossa?
Olen. Ei hätää.
Tässä on vain paljon pureskeltavaa.
- Niin. - Odota.
Jätetäänkö se huone nyt rauhaan?
- Totta kai. - Hyvä.
Pelkkiä leluja siellä kuitenkin on.
No niin.
Mikä hitto tuo on?
- Mikä? - Izzy?
- Ai, tämäkö? - Niin se.
Siinä on vain...
Anna tänne.
- Xanaxia? - Melkein 20 vuotta vanhoja!
Eli varmaan sitä vahvempia?
Varmaan sitä myrkyllisempiä.
Sinulle olisi voinut käydä huonosti!
Odota, ei!
Minulla on ollut viime aikoina henkisiä paineita.
Polta marisätkä.
Se maksaa.
Jos minulla olisi kämppis, joka jakaisi vuokran,
olisi ehkä varaa...
Hienoa.
- Oikeasti? - Fiksua.
Anna loputkin.
- Olisin ottanut vain tarpeeseen. - Olet uskomaton.
Loistavaa.
Haluatko puhua siitä?
"Haluatko puhua siitä?"
Izzy...
Oikeasti? Voi ei.
Voi jestas.
- Oletko kunnossa? - Mitä tapahtui?
Ei mitään. Se oli vain...
Hämähäkki se vain oli.
Yök.
Oletko kunnossa?
Se oli tosi iso hämähäkki.
Kaikki kunnossa. Eiköhän häivytä?
Haluan jäädä vielä.
Hyvä on.
Maddy.
Tiedän, että etsit vastauksia.
Mutta et sinä niitä täältä löydä.
Ymmärrätkö?
Ihmiset voivat olla mysteerejä.
Noinko sanot asiakkaillesi?
Äitini oli alkoholisti.
Hän oli myös psykologi,
joka hoiti koko elämänsä sairaita ihmisiä.
Miten hän ei tiennyt olevansa sairas?
Ja varsinkin:
miksei hän tehnyt asialle mitään?
Seurasin 16 vuotta,
miten hän joi itseään hengiltä,
mutta en ole löytänyt vastauksia. Ja sinä olit...
Olit kolme, kun viimeksi näit äitisi.
- Ei se riitä. - Sen täytyy riittää.
Soitin viime viikolla isälle.
Teit mitä?
Minun piti kysyä häneltä juttuja.
- Mikset puhunut mitään? - Hän sanoi...
Hän sanoi, ettei se ollut äidin vika,
että tämä talo ajoi hänet siihen!
Et kai sinä tuollaista usko?
Kulta, tämä on pelkkä talo.
Tämä on vain talo, jossa on kipsiseinät-
ja eristykset.
Tämä on talo!
Katso meitä. Olimme normaaleja, onnellisia.
Äiti tuli raskaaksi ja tarvitsimme lisää tilaa.
Löysimme tämän talon.
Se oli niin halpa, ettei isä voinut olla ostamatta.
Kolmen viikon päästä äiti ja Olivia olivat vainaita.
Isä suljettiin laitokseen...
Ja minä muutin Nor-tädin luokse.
Hei.
Älä.
Juteltuani isän kanssa-
minäkin pidin sitä puppuna.
Sehän on ihan hullua.
Mutta aloin sitten tutkia asiaa.
Katsokaa tätä.
Mitä näette?
Vanhan kuvan tästä talosta.
Ei. Cle Elum.
Washington, 1942.
Joku vanha mies tappoi perheensä-
ja hirttäytyi toiseen kerrokseen.
Holly Springs, Pohjois-Carolina, 1976.
Vanha nainen otti huoneisiin vuokralaisia.
Ja myrkytti heidät valkaisuaineella.
Valkaisuaineella! Se on tämä talo!
Tiedän sen!
- Siis... - Se on...
- Se on sattumaa. - Mutta...
Samoja piirustuksia käytetään usein.
Murhien jälkeen ne vain katosivat.
Eivät talot noin vain katoa.
Voi perhana.
Hei.
Kuuntele isän jättämä viesti.
Hei kulta, minä...
Haluan kertoa sinulle siitä päivästä.
En ole koskaan kertonut, ja luulen, että aika on vähissä.
Ei se ollut äitisi syytä.
Talossa oli jotain...
Jotain, mikä ajoi hänet tekemään sen.
Uskon, että se vaikutti meihin kaikkiin.
Kun tulin kotiin, keittiö oli-
yltä päältä veressä.
Hän oli särkenyt lautasen ja näytti-
astuneen lasinsirun päälle.
Katherine? Maddy?
Ei vastausta.
Seurasin verijälkiä portaisiin.
Ei!
Ketään ei ollut kotona.
Saatoin kuulla heidät.
Seis, seis! Lakatkaa kuuntelemasta minua!
Voi älkää. Ei.
Ei, siellä oli...
Siellä oli joku-
tai jokin,
joka kertoi hänelle, mitä tehdä.
Se käski ja käski-
ja käski häntä!
Ja lähestyessäni lastenhuonetta-
kuulin kuiskauksen...
"Viisi, viisi."
Nyt minä sen tiedän,
mutta silloin en tiennyt, oliko se kauempana-
vai ihan vieressäni.
En ymmärtänyt niitä.
En halunnutkaan.
En ole koskaan pelännyt niin paljon.
Ja kun kuulin-
sen huudon...
Minä juoksin...
Juoksin niin lujaa kuin pääsin.
Vauva...
Siellä oli tyyny.
Minun ei tarvinnut katsoa, minä tiesin.
Minä tiesin sen!
Kun löysin hänet, hän piti käsiä silmillään.
Ensin luulin, että hän itki...
Mutta sitten huomasin, että hän nauroi.
Hän nauroi!
Hän sanoi näkevänsä nyt kaiken.
Ja hän kysyi, missä sinä olet.
Hän sanoi, että haluaa näyttää sinulle,
mutta minä halusin vain,
että hän lakkaisi nauramasta!
Halusin, että hän lakkaisi nauramasta!
Ei! Ei hän noin sanonut.
Tämä ei ole sama viesti.
- Mikä hitto tuo oli? - En tiedä.
Lopeta tuo värkkääminen.
- Rauhoitu, Izzy. - Kuunnelkaa!
Ei hän aiemmin noin sanonut!
Peukaloiko joku viestiä?
- Miten? - En tiedä,
mutta joku nauhoitti tuon.
Aiemmin kuulemani mies oli peloissaan.
20 vuotta, ja hän yhä pelkää tätä paikkaa!
Teidän on pakko uskoa minua.
En minä sitä nauhoittanut! En edes osaisi!
Mikä tuo oli?
Kuulettehan tekin tuon?
En pidä tästä.
Häivytään täältä.
Joo.
- Mitä nyt tehdään? - En minä tiedä.
Sehän on vain koira.
Hei, kaveri. Mitä sinä täällä teet?
Hei, näytät kiltiltä. Hei, kaveri.
Perhana!
Suunnitelma B.
Voi helvetti!
- En tykkää tästä. - No niin.
Kellarissa on ikkuna,
ja se vie talon sivustalle.
Selvä.
Anna tänne se.
- Varovasti. - Okei.
Okei.
Voi luoja.
Tännepäin.
Mene sinä edeltä.
Olkaa tarkkana.
Jossain täällä se ikkuna on.
Olenko kertonut, miten paljon inhoan kellareita?
- Täällä se on! - Selvä.
Voi perhana. Tuosta ei ohitse pääse.
Se muistuttaa Shadow'ta!
Koeta kestää, kulta.
- Voi helvetti! - Oletko kunnossa?
- En! - Voihan paska!
Perkele!
Saatana!
No niin.
- Minä... - Perkele!
Menen etsimään toista ulospääsyä.
Koeta kestää, rakas.
Pidä tästä kiinni.
Sain kiinni.
- Paina sitä. - Selvä.
- Pärjäätkö? - Joo.
Täällä ei näe mitään.
Helvetti...
No niin, mieti.
Ovi.
Ikkuna. Kellarin ovi.
Okei.
- Ei täällä mitään ole. - Sidon sen.
- Ei löydy mitään. - Mitä?
- Ei täältä pääse ulos. - Oletko kunnossa?
Paina sitä.
Sillä on samanlainen kaulapanta ja nimilaatta.
Mistä sinä puhut?
Se on Shadow!
Katso nyt sitä!
Se ei ole Shadow.
Sehän on selvästi Shadow...
Se ei ole sinun koirasi!
- Sama koira! - Eikä ole.
Onpas!
Olemme olleet tukenasi.
Lähdimme keskellä yötä autiotaloon-
ratkomaan lapsuustraumojasi,
mutta tämä menee jo liian pitkälle!
Tuo ei ole sinun koirasi!
Äitisi tappoi sen, ja minun isäni hautasi sen,
ja sinä tiedät sen!
- Mikä tuo oli? - En minä tiedä.
Täällä on joku. Joku härnää meitä.
Täällä.
No niin.
Kuuletteko?
Kuka siellä?
Tässä perhanan talossa on joku!
Paskat!
Sain ajatuksen!
Mene sinä etuovelle, ja Izzy ja minä mennään takaovelle.
Koira ei voi olla kahdessa paikassa yhtä aikaa.
Hyvä idea.
No niin.
Perhana. Se on edelleen täällä.
Okei.
Se on täälläkin!
Saatana!
Mitä?
Se on täälläkin!
Mitä me...
Mitä täällä tapahtuu?
Voi helvetti.
Mitä hittoa me nyt tehdään?
Jotain järjellistä.
Odota.
Et voi noin vain tappaa sitä koiraa.
Aivan sama, montako niitä on, ne ovat vain koiria.
- Odota. - Päästä irti!
Anna hänen tappaa se koira.
Hyvä on.
Ole varovainen.
Ole varovainen, Jake.
Mitä sinä olet vailla?
Mitä?
Antaa tulla!
Antaa tulla, senkin paskiainen!
- Jake... - Anna olla.
- Jake! - Antaa tulla!
Varo, Jake! Ei!
- Jake! - Ei!
Jake!
Pysy tässä! Älä mene sinne!
- Pysy tässä! - Häntä täytyy auttaa!
Voi, Jake!
Mennään sisään.
Tule.
Kulta.
Jake.
Oletko kunnossa?
Voi luoja.
Jake.
Tule sisään.
- Ovi kiinni! - Lukitse se!
Laita ovi lukkoon!
Voi luoja!
Se on vieläkin siellä!
- Voi helvetti! - Kätesi!
- Mitä oikein tapahtuu? - Voi rakas!
Voi helvetti!
- Mitä me tehdään? - Voi helvetin perkele.
Miten se voi olla tolpillaan?
Voi saatana!
Kulta!
Oletko kunnossa? Tule tänne.
- Saatana! - Kulta.
Voihan paska!
Rakas, oletko kunnossa?
Anna kun katson.
Voihan helvetti.
Mitä nyt?
Sano. Mitä nyt?
Ei mitään.
Se on vain...
Se on kai...
Voi helvetti!
Onko se vieläkin siellä?
Miten se voi olla vielä elossa?
Näin, miten tapoit sen rakin. Miten se voi elää?
Rauhoitu.
Kyllä me tästä selvitään!
Paina sitä.
Meidän pitää päästä täältä. Tule.
Tule.
Hetkinen! Yläkerta!
- Yläkertaan... - Mitä?
Lastenhuoneeseen! Kiivetään ikkunasta ulos!
Huidotaan naapureille,
rikotaan vaikka ikkuna,
ja jos saamme heidät tänne,
pääsemme pois täältä!
- Tule. - Te tarvitsette...
Katsokaa!
Katsokaa tätä!
Näettekö?
Sama koira. Näettekö?
Sama panta ja sama nimilaatta.
Se ei ole sama koira!
Aivan sama, vaikka äiti tappoi sen!
Tuo on silti sama koira!
- Eikä ole! - On se!
Isä oli oikeassa.
Tässä talossa on jotain.
En tiedä, mikä se on, mutta se tahtoo meiltä jotain.
Mutta emme pääse siitä-
huutamalla ikkunasta.
Olen pahoillani.
- En tiedä. - Paskat sille.
Ei, Izzy, odota!
Izzy.
Avaa ovi!
Väistä.
Avaa, Izzy!
Väistä.
Minne hän katosi?
En tiedä.
Minne hän meni?
Izzy!
Ulkona on vain se pirun rakki.
- Mihin hän hävisi? - Ei hajuakaan.
Mitä sinä teet?
Perkele.
Voi luoja...
Hei! Apua!
Apua!
Eivät he kuule meitä.
Minähän sanoin.
Kännykkäni. Voi paska, se on autossa.
- Minulla on mukana! - Soita hätänumeroon!
Älä sano, ettei ole kenttää.
- Onhan kenttää? - On.
- Ja virtaa? - On.
Soita hätänumeroon!
Hätäkeskus. Millainen hätä teillä on?
Voi luoja! Jäimme taloon loukkoon.
Osoite on Ballahack Road 55.
Serkkuni on kadonnut, ja ulkona on koira.
Lähettäkää apua!
Älä huoli, tyttö-kulta, apu on tulossa.
Mutta ei ihan vielä. Show on vasta alkamassa.
Voi luoja.
Kuka siellä?
- Mitä sinä haluat? - Pian saatte nähdä.
Saatte nähdä kaiken.
Voi helvetti!
- Näitkö? - Minkä?
- Näitkö tuon? - En!
Tule tänne.
Katso.
Oletko valmiina? Katso.
Missä helvetissä me ollaan?
Me ei päästä täältä ikinä pois.
Lähdetään.
Tule.
Jooko? Tule.
Ei hätää. Tulehan.
Sillä lailla.
Loistavaa.
Anna anteeksi, Jake.
En osannut kuvitellakaan,
että tässä kävisi näin. Minun vikani.
Ei se mitään.
Kuuntele! Ei se mitään.
Et sinä tehnyt mitään väärää.
Me selvitään tästä.
- Vai mitä, kulta? - Joo.
Mikä helvetti tuo on?
- Jake! - Mitä?
Käsivartesi.
Mitä hittoa?
- Purema ei ollutkaan paha. - Katso peukaloani.
Ei koira sitä tehnyt, vaan sinä itse.
- Mahdotonta. - Niin, mutta...
Ehkä se ei voi oikeasti satuttaa meitä.
Ehkä se vain pelottelee meitä, kunnes tottelemme sitä?
- Kuten mitä? - Ei hajuakaan.
Tämä on ihan hullua.
- Tiedän. - Voimmeko siis vain kävellä ulos?
Hypätä autoon ja ajaa pois,
ja mitä se pirun rakki tekeekin,
paranee taianomaisesti itsestään?
Ei se niin helppoa voi olla.
Kyllä se voi. Vai mitä?
Tähän asti se on halunnut-
pitää meidät täällä.
Nyt sillä on Izzy.
Kyllä me tästä selvitään.
Lähetetään poliisit etsimään Izzyä.
- Mitä? Odota. - Mennään.
Kutsutaan poliisit. Tule.
- Odota, Jake. - Nyt!
Mitä jos olen väärässä?
- No niin. Oletko valmis? - Jake, Odota.
Izzy!
Ei!
Ei hätää.
- Mitä hänelle on tapahtunut? - En tiedä.
Miten hän ulos päätyi?
Kysytään, kun hän herää.
Ei.
Voi paska!
Ehkä veri ei ole aitoa mutta kipu on.
Me ei ikinä päästä pihan läpi!
Mitä me nyt tehdään?
Huolehditaan ensin hänestä, kellarissa oli narua.
Näitkö hänen silmänsä?
Jos hän liikahtaa, lyö tällä.
- Tulen kohta. - Okei.
Kiva.
- Paskat! - Mitä nyt?
Ei mitään! Laatikot vain kaatuivat!
Mitä hittoa?
Ei helvetti.
Mikä hätänä?
Ei mikään. Pysy siellä.
Mitä siellä tapahtuu?
Hei.
Mikä tämä on?
Toivoin, että sinä tietäisit.
Ota jaloista kiinni.
Odota.
No niin.
Okei...
- Kuka se poika on? - Mitä?
Se poika, kuka hän on?
Voi luoja.
- Hän on varmaan veljeni. - Mitä?
Minulla on veli,
tai siis oli.
- Kuinka vanha tämä on? - En tiedä.
Näin kellarissa kipsivaloksen kädestä.
Siinä luki-82.
Hän olisi minua viisi vuotta vanhempi.
Etkö ole ennen nähnyt häntä?
En! Uskomatonta, etteivät koskaan kertoneet minulle hänestä!
Mitä sinä teet?
- Luota minuun. - Odota.
Jos hän liikkuu tai rimpuilee, hän kuristuu.
Mistä sinä tuon olet oppinut?
- Telkkarista. - Mistä ohjelmasta?
Dexteristä. Miten se poika tähän kaikkeen liittyy?
- En minä tiedä. - Et tiedä?
- En. - Etkä tiedä, mitä hänelle tapahtui?
En! Enhän edes tiennyt hänestä!
Sen pitäisi pysyä.
- Ehkäpä hän tietää. - Pysy täällä.
Voi luoja.
Istu paikallasi jos haluat hengittää.
Ymmärrätkö? Älä rimpuile!
- Päästäkää minut irti. - Mitä tapahtui?
Päästäkää minut irti.
Kerro, mitä tapahtui.
Mitä oikein tapahtui?
Ette te ymmärrä.
Ette olleet näkemässä.
Näkemässä mitä?
He ovat paljon vanhempia kuin luulette.
Paljon vahvempia.
Ketkä?
Hän luuli päässeensä pakoon, mutta ei hän päässyt.
Eivät he häntä päästä.
Mitä sinä puhut?
Eikä hän siihen lopeta.
Hän tappaa meidät.
- Mitä? - Mitä?
Pelkäät, että hänestä tulee kuin äitisi,
että hän piilottaa pullon olohuoneeseen,
kuten hän teki sinun ollessa pieni.
Mitä? Mistä hän puhuu?
Että hän sammuu syntymäpäivilläsi...
Ja että hän juo itsensä hengiltä.
Mistä hän puhuu? Mistä sinä puhut?
Kuka tämä on? Mainittiinko häntä?
- Onko hän minun veljeni? - Hän joutui onnettomuuteen.
Mitä tapahtui?
Äitisi lähellä sattui paljon onnettomuuksia.
Poika oli kylpyammeessa...
Äidin piti vahtia häntä.
Sekin näytettiin minulle.
Minulle näytettiin niin paljon,
että nyt en muuta näekään.
Izzy.
Päästäkää minut irti!
- Ensin haluamme vastauksia. - En halua nähdä enempää!
Mitä he eivät lopeta?
- Päästäkää minut. - Ei käy.
Ensin sinun on kerrottava! Mitä tarkoitit?
- En halua nähdä... - Mitä tarkoitit?
- Maddyyn liittyenkö? Mitä tarkoitit? - En halua nähdä...
En halua nähdä enempää...
Izzy, lopeta!
Hän kuristuu!
Tee jotain, Jake!
Tee jotain!
Voi helvetti!
Tee jotain!
Voihan paska.
Tulossa!
- Kiirettä! - Helvetti!
Nopeasti!
- Pidä kiirettä! - Minä...
Helvetti vieköön.
Irrota se.
Izzy?
- Onko hän kunnossa? - Luulisin niin.
Hitto soikoon, Jake.
Mikä tuon tarkoitus oli?
En arvannut, että hän kuristaisi itsensä.
- Mistä hän oikein puhui? - En minä tiedä.
Mistä hän tiesi ne asiat äidistäni?
En ole kertonut niitä kellekään.
Se johtuu tästä talosta.
Se ottaa asioita mielistämme-
ja käyttää niitä meitä vastaan.
Näin sen kuvan pojan.
Ei olisi pitänyt tulla tänne.
Kyllä me kaikki täältä pois päästään.
Auta minua nostamaan hänet ylös.
Tartu käsiin.
Pidä häntä siinä.
- Pitele häntä. - Okei.
Anna hänen kätensä.
No niin.
Mitä nyt?
Me ei voida jäädä tänne. Tule.
- Mitä? - Ei me tänne voida jäädä.
Madison!
Anteeksi. Kaikki on minun syytäni.
Tätä ei olisi tapahtunut, ellemme olisi tulleet tänne.
Ei olisi pitänyt tuoda teitä tänne.
Minua pelottaa.
Izzy on vaarallinen.
Emme saa päästää häntä silmistämme.
Hänet on vietävä pois täältä.
Hän yritti tappaa meidät.
Ei, talo vain käyttää häntä.
Jos saamme hänet ulos, hän voi muuttua.
Näit, miten siinä yrityksessä kävi.
Hänet täytyy vain saada ulos täältä.
Ei se hänestä johdu.
Ei hän sitä tee.
Izzy?
Izzy, ei!
Jake!
Ei! Voi luoja!
- Ei! - Izzy!
Ei! Izzy? Ei!
- Auta häntä! - Izzy!
Hae vettä!
Izzy!
Vettä!
- Hae vettä! - Selvä.
Vettä!
Sinun on estettävä häntä.
Toin vettä.
Izzy!
Miksi teit itsellesi näin?
- Voi taivas! - Mitä?
Voi luoja! Pystyn näkemään!
- Mitä? Izzy? - Näkö on yhä tallella.
Ei!
Näköni on tallella.
Izzy.
Minä näen...
Kaiken.
Izzy.
Voi helvetti!
Hän taitaa olla kuollut!
- Ei... - Hän on kuollut!
- Izzy! - Hän on kuollut.
Voi ei.
Hän on kuollut!
Onko hän oikeasti kuollut?
Ei, hän elää.
Hän on elossa.
Tämä kaikki on minun syytäni.
Minun syytäni.
Hän sanoi, että sinut kutsuttiin tänne.
- Mitä hän tarkoitti? - En tiedä.
Mitä hän tarkoitti?
Sano, mitä hän tarkoitti.
En minä tiedä!
Minulla on kauan toistunut yksi uni.
Olen piilossa, kuten sinä päivänä...
mutta unessa äiti löytää minut.
Vaikka mitä yritän, aina hän löytää minut-
ja sanoo:
"Etkö tajua, että sinun on kuoltava? Viiden täytyy kuolla."
Ei tuo mitään tarkoita. Se on vain...
Mitä? Pelkkää unta?
Taas yksi yhteensattuma?
Juuri ennen kuin juttelin isän kanssa,
tuo painajainen alkoi uudestaan.
Kuin olisin jo tiennyt.
Olen raskaana.
Mitä?
Kahdeksannella viikolla.
Mikset ole kertonut?
En tiedä.
Halusin käydä ensin täällä.
Haluan tietää, miksi hän teki niin kuin teki,
ja onko minussa se sama piirre.
On se.
Jake!
Mitä sinä teet?
Anna meidän mennä, jooko?
Mikä sinua vaivaa?
Mitä sinä teet?
Äitisi ei ollut kuten muut.
Ole kiltti.
Häntä ei tarvinnut paljon suostutella.
- Jätä meidät rauhaan! - Sillä hän halusi.
- Päästä meidät. - Hän halusi.
Hän halusi!
Meidän tarvitsi vain näyttää hänelle,
miten kaunista kaikki veri on.
Ja nyt...
näytämme sen myös sinulle.
Mitä sinä teet?
Juokse!
Auta, Madison.
Apua...
Jake!
Ei!
Et pysty satuttamaan minua.
Jätä minut rauhaan.
Anna minun mennä!
Jake.
Olen tulossa!
Kulta.
Herää!
Koeta kestää!
Odota, tulen ihan kohta!
Olen tulossa!
Katkea nyt, helvetti vieköön!
Katkea!
Jake!
Herää, Jake!
Voi luoja...
Jake!
Herää.
Kaikki hyvin.
Olet kunnossa.
Kulta, sano jotain.
Jake.
He olivat oikeassa.
He näyttivät minulle kaiken.
Jake.
Näin kaiken.
Tiedän, mitä aiot tehdä.
En anna sinun tehdä sitä meidän pikku tytöllemme.
Miten niin "pikku tytöllemme"?
- Se on tyttö. - Mistä sinä sen tiedät?
Mistä sinä tuon sait?
Se vain jatkuu ja jatkuu...
Ikuisesti.
- Ei... - Kyllä.
Voimme pysäyttää sen.
Emme voi. Minä en voi.
En tahtonut vahingoittaa sinua.
Voimme vielä paeta.
Voi ei.
Se on niin kaunista.
Miksi teet minulle näin?
Niin me olemme aina tehneet.
Meitä on viisi, ja olemme ikuisia.
Mutta me tarvitsemme sinua.
Kaikkea tuomaasi verta,
kaikkea tuntemaasi tuskaa.
Kaikkia niitä ihania...
ihania huutoja.
Olemme kaivanneet sinua.
Haluamme pitää sinut...
luonamme...
...ikuisesti.
Haluan vain kotiin.
Sinä olet kotona.
Kuka sinä olet?
Me olemme perheesi.
Äitisi...
pikku Olivia.
Mutta emme voi jatkaa ilman sinua,
ja aikamme käy vähiin.
Ei, sinä tapoit heidät.
Olimme vasta pääsemässä alkuun.
Mutta äitisi teki jotain odottamatonta.
Hän ei pystynyt pelastamaan pikkuistaan...
mutta sinä...
Hän sokeutti itsensä, ettei näkisi minua.
Hyvin ovelaa.
Mutta totta kai...
isäsi hoiteli hänet...
Mutta sinä olit jo karannut...
Ja oli liian myöhäistä,
ja tarvitsimme kolme lisää.
Niinpä odotimme...
Aina me odotamme...
Mutta emme voi enää odottaa,
niinpä otimme yhteyttä isääsi...
ja kutsuimme sinua.
Ja nyt olet täällä-
mukanasi ne tarvitsemamme kolme.
Miksi viisi?
Viidessä on harmonia.
Se on avain, joka avaa oven.
Kun astuu läpi kaaoksen...
Ja saapuu toiselle puolelle,
on puhdistunut-
kaikesta siitä kauniista verestä...
Ja sitä on valmis-
aloittamaan alusta.
Viiden on kuoltava.
Ymmärrätkö?
Sinun ei tarvitse olla heistä yksi.
Hyvä tyttö.
No niin...
Avaa ovi.
Sarah.
Mikset vastannut?
Katso minua, kun puhun sinulle.
Suomennos: Päivi Vuoriaro