Jeg teller til ti.
Én, to,
tre,
fire, fem,
seks, syv, åtte, ni, ti.
Nå kommer jeg!
Bø!
Sarah?
Jeg kan ikke se deg, kjære!
Jeg liker ikke at du løper for langt vekk!
Sarah?
Sarah!
Sarah, hvorfor svarte du ikke?
Se på meg når jeg snakker til deg.
Du godeste...
- Det er her. - Er du sikker?
Ja.
Ballahack Road 55.
Jeg vet nå ikke... Vi er ganske synlige, eller hva?
Jeg tror ingen ser dette huset lenger.
Hva mener du?
De vil ikke, så de ser det ikke.
Jeg føler meg som en tenåring.
Det er litt romantisk, sant? Å bryte inn i huset mitt?
Ja, veldig romantisk.
Jeg vet at dette er rart,
men det er min siste sjanse.
I morgen vil huset være borte.
Bare husk at det bare er et hus, Maddy.
Du er mer enn fortida di.
Jeg vet det. Jeg setter pris på at du er her.
Skal vi gjøre dette, eller?
Ja, et lite innbrudd... Hvorfor ikke?
- Vi gjør det. - Hvorfor er hun med?
Jeg trengte dere begge, greit?
Dette er viktig for meg.
- Klar, dromedar? - Etter deg, timotei.
Å, så søte dere er.
Ikke bli sjalu.
Smadrer vi bare ei rute? Hva pleier du å gjøre?
Her låner man én bil...
Det holder, dere.
Få den der. Her.
La oss se hva filosofen duger til.
Kom igjen, ta i.
Dette klarer du, vennen.
Pokker!
Det går ikke.
Hmm...
Kanskje du kunne klatre inn vinduet?
Ja, hva med deg, Izzy?
Det er du som er mannen.
Jeg vil ikke bli skitten.
Dere?
- Den er åpen. - Hva?
Disse kan fjernes.
VARSEL OM NEDRIVNING
- Du store. - Ja...
Herregud...
Se på dette, da.
- Ja, ikke sant? - Lyset virker ikke.
Tenk at dette fortsatt er her.
Ja...
Ingen ville gjøre noe,
så da politiet dro,
lot de det stå som det var.
Hvordan går det an?
- Det er litt skummelt. - Ja...
Så, fryktløse leder, hva ser vi etter?
Å! Peter Panda!
Greit...
Da kan vi dra igjen.
Denne var min, dere.
Det er den fortsatt, om du vil ha den.
Nei, da. Jeg bare...
Jeg kan huske at jeg lekte med ham, akkurat her.
Olivia var i lekegrinda og mor på kjøkkenet.
Peter Panda og jeg prøvde å lære Olivia ei barneregle.
Det var... Pokker, hvordan lød den?
Det var...
"Hei, hei, kompis,"
deg vil jeg leke med
hent dine dukker tre
og kom opp i mitt epletre.
Og om du finner nøkkelen
og døren den går opp,
så kan vi ha det gøy
"uten stopp, stopp, stopp."
Det er nok feil.
- Hva? - Andre vers går slik:
"Skli på regnbuen og end ved døren opp."
Ikke "om du finner nøkkelen..."
- Er du sikker? - Absolutt.
Du store...
Han har faktisk rett.
- Du lærte meg den. - Å, det stemmer.
Da jeg bodde hos deg og tante Nor.
Ja.
Vel, det var et vakkert øyeblikk.
Om det er mer enn Peter Panda
vi vil ta med oss, så bør vi gå i gang.
Ærlig talt, Izzy.
Finnes det noe mer verdifullt
enn kjære barndomsminner?
Seriøst... Hva er reglene her?
Huset rives i morgen,
så ta hva dere vil.
Bare spør meg først. Avtale?
Avtale.
Vi sees, unger.
Kos deg. Vær forsiktig.
Kan vi ikke bare se oss litt rundt?
Jo, da.
- Går det bra med deg? - Ja.
Hva ligger her nede?
Kjøkkenet, kjelleren...
Flott. En mørk kjeller i et gammelt, forlatt hus.
Jesus.
- Er det...? - Det er blod.
Jeg liker ikke dette, Maddy. La oss stikke.
Nei, nei... Det går greit.
Jeg takler dette.
Hva driver hun med der oppe?
Jeg aner ikke.
- Kom. - Ja...
Der, ja. Bingo.
Ja...
Er det dere?
Hva driver du med her inne?
Jeg husker din mor i ei skinnjakke,
men jeg finner den ikke.
Har du sett i skapet?
Nei.
- Mener du denne gamle greia? - Ja!
Du tar den ikke, vel?
- Jo, den er vintage. - Det er rart.
- Det er gratis. - Hold opp, dere to.
Gjør som du vil.
- Ha det, da. - Hei...
Hvorfor er du sånn?
Du har vel ikke tenkt å gifte deg med ham?
Ærlig talt...
Vet du hvor mange som stikker
på grunn av fortida mi?
Han er her fortsatt.
Greit, men han er fortsatt kjedelig,
og du bør flytte tilbake til meg, for jeg er gøyal.
Det vet jeg jo at du er.
Bare prøv å være snill.
Greit.
Kom. Jeg viser deg rommet mitt.
Ja...
Nå skal vi se.
Du store...
Det er så... Rosa.
Ja, jeg var jentete en periode.
Det ser jeg.
Oi, se på alt dette.
Ja, ikke sant?
- Det er jo en skam. - Hva da?
Du rakk vel aldri å kline her inne.
Det er aldri for sent.
Er det sant?
Ja, da...
Hva i svarte?
Maddy, har du gjort dette?
Hva? Det har jeg vel ikke!
Det har jeg ikke!
Herregud...
Der har åpenbart vært noen her.
Det er nok bare et par unger som kødder,
for vi var neppe de første som fikk denne lyse idéen.
Apropos lys, hvorfor
tentes lampene nå?
Kanskje noen betalte regningen?
Ja, kanskje.
Vel, uansett...
Nå blir det lettere å se
hvor heftig den nye skinnjakka mi er.
Mjau...
Greit nok...
Det er fortsatt mye å knabbe her,
så jeg bare fortsetter.
- Jeg bare venter litt. - Ja, ja.
Ta den tida du trenger.
- Hva er det? - Slapp av.
Jeg vil bare snakke litt med deg.
Jeg er bekymret for Maddy.
Enda en runde psyko-pjatt,
ettersom du er rådgiver?
Terapeut, Izzy.
Hun har ikke vært her på 25 år.
- Gi henne litt tid. - Er du sikker på det?
Hva skal det bety?
Vet du at hun har mareritt?
Hun sover knapt nok lenger.
Kanskje hun ikke får sove hos deg?
Jeg tuller ikke, Izzy. Jeg prøver å fortelle deg noe.
Rektoren ringte henne forleden.
Barna fikk ikke karakterer på prøvene,
hun risset inn femmere på dem.
Du vet, fire streker på rad og én på tvers.
Foreldrene klagde. Hun sa ingenting,
så jeg sjekket kalenderen hennes
og så det samme der.
Bare femmere, side opp og side ned.
Hva er det?
Hun pleide å gjøre det da vi var barn,
da hun flyttet inn hos oss.
Mamma kontaktet en psykiater,
hun fikk noen piller, og så sluttet hun.
Hva tror du det dreier seg om?
Atomnummeret på bor?
Jeg vet ikke.
Kjenner du til "femmernes lov"?
Nei.
Ifølge religionen "discordianisme"
er virkeligheten kaotisk og ubegripelig for mennesker.
I kaoset finnes én holdbar regel:
Femmernes lov.
Alt forekommer i fem
eller er på en eller annen måte forbundet med tallet fem.
Det sies at femmernes lov aldri slår feil.
Så du tror hun er discordianist?
Nei, din dust. Jeg sier at jeg ikke har peiling.
Nettopp, ja. Den var god.
Jeg vet ikke, Jake. Beklager.
Izzy, ingen kjenner henne som du.
Har du aldri lagt merke til noe rart ved Maddy?
Alt jeg ber om
er at vi holder øye med henne.
Greit.
Hei. Går det bra med deg?
Ja... Ja, det går bra.
Det er bare mye å ta innover seg.
- Ja. - Nei, vent...
Kan vi la det rommet være, inntil videre?
- Ja, så klart. - Greit.
Det er sikkert bare leker der inne.
Ja, nettopp.
Hva i helvete er det?
- Hva da? - Izzy?
- Å, disse? - De der, ja.
Dette er bare...
Gi meg dem.
- Xanax? - De er over to årtier gamle!
Så de er trolig kraftigere?
Så de er trolig giftige.
Du kunne skadet deg, Izzy!
Vent, nei!
Jeg har slitt følelsesmessig i det siste.
Så røyk en joint.
Joints koster penger.
Om jeg hadde en samboer som betalte leie,
ville jeg kanskje ha råd...
Greit, greit.
- Seriøst? - Herlig.
Gi meg resten.
- Det var bare til behov. - Ikke til å tro.
Hyggelig.
Vil du snakke om det?
"Vil du snakke om det?"
Izzy, altså...
Seriøst? Pokker ta.
Uff...
- Er du i orden? - Hva skjedde?
Ikke noe. Det var bare...
Det var bare en edderkopp.
Æsj.
Går det bra med deg?
Ja, det var bare en stor en.
Det går bra. Skal vi stikke snart?
Nei, jeg vil bli litt lenger.
Greit.
Maddy.
Jeg vet at du leter etter svar,
men du finner dem ikke her.
Greit?
Folk kan være... Mysterier.
Sier du det til klientene dine?
Moren min var alkoholiker.
Hun var også psykolog,
og brukte livet på å behandle syke.
Hvordan kunne hun overse sin egen sykdom?
Eller enda viktigere,
ikke bry seg om den?
Jeg så på i 16 år,
mens hun sakte drakk seg ihjel,
men jeg har ikke funnet svar. Og du...
Du var tre år sist du så din mor.
- Dette holder ikke. - Det må det gjøre, Maddy.
Jeg ringte faren min i forrige uke.
Hva for noe?
Jeg måtte stille ham noen spørsmål.
- Hvorfor sa du ikke noe? - Altså, han sa...
Han sa det ikke var hennes skyld,
at noe i huset fikk henne til å gjøre det!
Det tror du vel ikke på, Maddy?
Det er bare et hus, vennen.
Det er bare et hus, med gipsvegger
og isolasjon.
Det er et hus!
Se på oss. Vi var normale, lykkelige...
Så ble min mor gravid. Vi trengte mer plass.
Vi fant dette huset.
Det var så billig at faren min ikke kunne avslå.
Tre uker senere var mor og Olivia døde!
Far var i fengsel, og jeg...
Jeg flyttet inn hos tante Nor.
Hei, hei...
La være.
Etter samtalen med far
trodde jeg også det var tull.
Han må jo være gal, sant?
Så undersøkte jeg saken selv.
Ta en titt på dette... Se her!
Hva ser dere?
Et gammelt bilde av huset.
Nei. Cle Elum.
Washington, 1942.
En mann drepte familien sin
og hengte seg i andre etasje.
Holly Springs i North Carolina, 1976.
En eldre dame leide ut rom.
Så forgiftet hun alle med blekemiddel.
Med blekemiddel! Det er huset!
Jeg bare vet det!
Jeg mener...
Hei... Det er et sammentreff, Maddy.
Plantegninger av hus brukes ofte om igjen.
Etter mordene var de plutselig borte.
Hus forsvinner ikke uten videre, Maddy.
Pokker, altså.
Hei...
Hør på beskjeden far la igjen på svareren min.
Hei, vennen, jeg...
Jeg vil bare fortelle om den dagen.
Jeg har aldri fortalt deg det. Nå har jeg liten tid.
Det var ikke hennes skyld, Maddy.
Det var noe i det huset...
Noe som fikk henne til å gjøre det.
Jeg tror det påvirket oss alle.
Da jeg kom hjem, var det blod overalt
i kjøkkenet.
En tallerken var knust, og det så ut som
hun hadde trådt på et skår.
Katherine? Maddy?
Ingen svarte.
Jeg fulgte blodsporet til trappa.
Hei! Nei, nei!
Det var...
Det var ingen hjemme, Maddy.
Det var ingen hjemme.
Jeg kunne høre dem.
Slutt! Slutt, ikke hør på meg!
Vent... Å, nei.
Nei, det var...
Nei, det var... Det var noen
eller noe
som fortalte henne hva hun skulle gjøre.
Det presset på og presset på,
det presset henne til det!
Da jeg nærmet meg barnerommet,
hørte jeg noen hviske...
"Fem, fem."
Jeg vet det nå,
men den gang skjønte jeg ikke om det kom langt borte fra
eller fra rett ved siden av meg.
Jeg forsto dem ikke.
Jeg ville ikke... Jeg ville ikke.
Jeg har aldri vært så redd.
Da jeg hørte
det skriket...
Da løp jeg...
Jeg løp så fort jeg kunne.
Ungen...
Puta lå framme.
Jeg trengte ikke se etter, jeg visste det.
Herregud, jeg bare visste det!
Da jeg fant henne, hadde hun hendene foran øynene.
Først trodde jeg at hun gråt...
Så innså jeg at hun lo.
Hun lo!
Hun sa at nå kunne hun se alt,
og hun spurte hvor du var.
Hun sa hun ville vise deg,
men jeg... Jeg ville bare få henne til
å holde opp med å le!
Jeg ville bare at hun skulle holde opp med å le!
Nei! Det var ikke det han sa.
Det er ikke samme beskjed.
- Hva faen? - Vet ikke.
Slutt å tulle, det er ikke gøy.
- Rolig, Izzy. - Hør her!
Det var ikke dette han sa tidligere.
Har noen endret opptaket?
- Hvordan da? - Vet ikke,
men noen spilte det inn.
Mannen jeg hørte tidligere var redd.
Han frykter huset, selv 20 år etter!
Dere må tro på meg.
Jeg har ikke spilt inn dette! Jeg kan det ikke!
Hva var det?
Hører dere det også?
Jeg liker ikke dette.
La oss komme oss vekk.
Ja.
- Hva gjør vi nå? - Jeg vet ikke.
Det er bare en hund, sant?
Hei, kompis. Hei, hva gjør du her?
Hei, vær snill... Hei, kompis.
Pokker!
Plan B.
Faen!
Dette er ikke bra.
Det er et vindu i kjelleren,
som leder ut av huset.
Greit.
Gi meg den der.
- Gå forsiktig. - Greit.
Greit...
Herregud...
- Hitover. - Greit.
Du går først.
Bare vær forsiktige.
Det er et vindu her et sted.
Har jeg nevnt at jeg avskyr kjellere?
- Her er det! - Å, bra.
Pokker. Det er ikke mulig.
Den ligner på Shadow!
Vent, vennen...
- Pokker! - Går det bra, vennen?
- Nei! - Pokker!
Faen!
Au... Faen også!
Greit...
- Jeg skal... - Faen!
Jeg skal se etter en annen utvei.
Hold ut, vennen.
Her. Hold denne.
Jeg har den.
- Hold den stramt. - Ja.
- Går det? - Ja.
Det er faen så mørkt her.
Pokker...
Greit...
Dør...
Et vindu... En kjellerdør.
Greit... Folkens...
- Ingenting. - Jeg binder den.
- Jeg fant ingenting. - Hva?
- Det er ingen vei ut. - Går det bra?
Bare hold den stramt.
Se, Izzy, han har samme halsbånd og merke.
Hva mener du?
Det der er Shadow!
Se på ham, da!
Det er ikke Shadow.
Det er åpenbart...
Det er ikke din hund!
- Det er samme hunden! - Nei.
Jo, det er det!
Maddy, vi har støttet deg hele veien.
Vi dro til et forlatt hus om natta
for å løse opp i flokene,
men nå går du for langt!
Det er ikke din hund!
Din mor drepte den, min far begravde den.
Det vet du!
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
Det må være noen som kødder med oss.
Her, ja.
Greit...
Hysj, hører dere det?
Hvem er det?
Det er noen andre i huset!
Klare?
Pokker!
Jeg har en idé!
Du går til den døra, og vi til bakdøra.
Hunden kan ikke være to steder samtidig.
God idé. Det var lurt.
Greit...
Pokker. Han er her fortsatt!
Greit.
Han er fortsatt her også!
Faen!
Hva?
Han er der også!
Greit, så hva skal vi...
Hva faen foregår?
- Faen også. - Greit...
Hva skal vi gjøre? Hva faen gjør vi nå?
Noe rasjonelt.
Vent...
Du kan da ikke bare drepe hunden!
Samme hvor mange det er, er det bare bikkjer.
- Vent. - Slipp meg!
La ham slå ihjel hunden, da.
Greit.
Vær forsiktig.
Forsiktig, Jake.
Hva er det du vil? Hva?
Hva?
Kom igjen!
Kom igjen, din jævel!
- Jake... - Nei, la være.
- Å nei! - Kom, da!
Se opp, Jake! Nei!
- Jake! - Nei!
Jake!
Bli her! Ikke gå dit!
- Bli her! - Vi må hjelpe ham!
Å, Jake. Herregud!
Inn i huset. Inn i huset, Jake.
Kom, Jake.
Vennen min...
Jake...
Jake, går det bra med deg?
Herregud...
Jake.
Kom inn, Jake.
- Lukk døra! - Lukk den!
Lukk døra, Jake!
Herregud!
Den er der ennå!
- Jesus! - Armen din!
- Hva er det som foregår? - Herregud!
Faen!
- Hva skal vi gjøre? - Faen!
Hvordan kan den fortsatt være der?
Faen!
Vennen!
Går det bra med deg? Kom her...
- Faen! - Vennen...
Faen, altså.
Går det bra, vennen min?
La meg se på det.
Au... Faen, altså.
Hva er det?
Si det. Hva er det?
Ikke noe. Ingenting.
Det er bare...
Jeg tror det bare er...
Au... Faen!
Er den der fortsatt?
Hvordan kan den være i live?
Jeg så deg kverke den. Hvorfor er den der ennå?
Ro deg ned, Izzy!
Vi skal komme oss gjennom dette.
Du legger trykk på såret, greit?
Vi må ut herfra. Kom.
Kom igjen...
Vent nå litt! Ovenpå!
- Ovenpå... - Hva er det?
Barnerommet! Vi går til vinduet der
og kontakter naboene.
Vi knuser vinduet,
og om vi får dem bort hit,
kan de få oss ut!
- Lurt. - Vi trenger bare...
Se her!
Se på dette! Se!
Ser dere det?
Det er den samme hunden. Se her.
Samme halsbånd og samme merke.
Det er ikke samme hund!
Jeg vet at mor drepte den,
men det er samme hund!
- Nei! - Jo, det er det!
Greit, far hadde rett!
Det finnes noe i dette huset.
Jeg vet ikke hva, men det vil ha noe fra oss.
Vi blir ikke kvitt det
ved å rope ut av vinduet.
Jeg beklager.
- Jeg vet nå ikke... - Faen ta dette.
Nei, Izzy, vent!
Izzy.
Izzy!
Åpne døra, Izzy!
Trekk unna.
Åpne, Izzy!
Izzy!
Trekk unna.
Izzy?
Herregud, hvor ble hun av?
Jeg vet ikke.
Hvor ble hun av?
Izzy!
Ute er bare den pokkers hunden.
- Hvor ble hun av? - Jeg vet ikke.
Hva er det du gjør?
Pokker...
Herregud...
Hei! Hjelp!
Hjelp!
Hjelp! Hei!
De hører oss ikke!
Det var jo det jeg sa.
Telefonen min... Pokker! Den ligger igjen i bilen.
- Jeg har min! - Så ring nødtelefonen!
Ikke si at du ikke har dekning.
- Har du dekning? - Ja.
- Strøm? - Ja.
Så ring nødtelefonen, for faen!
Nødsentralen. Hva er problemet?
Å, takk gud! Vi er fanget i et hus,
i 55 Ballahack Road.
Min kusine er forsvunnet, og det er en hund utenfor.
Send hjelp, vær så snill!
Bare rolig. Hjelpen er på vei, lille venn,
men ikke helt ennå. Forestillingen begynner snart.
Herregud...
Hvem er det?
- Hva faen er det du vil? - Det får du se.
Snart får dere se alt.
Faen!
- Så du det? - Hva da?
- Så du det? - Nei!
Kom hit.
Se nå.
Klar? Se nå.
Hvor faen er vi hen?
Vi slipper aldri ut herfra.
Vi må komme oss vekk.
Vi må stikke, og det nå, greit?
Kom.
Går det bra? Kom.
Dette går fint. Kom.
Kom, nå.
Sett deg her.
Dette var hyggelig.
Jeg beklager, Jake.
Jeg visste ikke da jeg tok deg med hit
at noe ville skje. Alt er min skyld.
- Du, det går bra. - Nei, vi kommer...
Hør her! Dette går bra, greit?
Vennen, du har ikke gjort noe galt.
Vi klarer dette, sant?
- Greit? - Greit.
Hva faen var det?
- Jake! - Hva?
Armen din.
Hva i helvete?
- Den skadet deg ikke. - Se på tommelen.
Ja, men det var ikke hunden, det var deg.
- Dette er umulig. - Ja, men...
Kanskje den ikke kan skade oss.
Kanskje den bare skremmer oss til vi gjør som den vil?
- Hva vil den, da? - Jeg vet ikke.
Det er galskap.
- Jeg vet det. - Kan vi bare gå ut døra, da?
Hoppe i bilen og kjøre vekk,
og samme hva bikkja gjør,
leges det på magisk vis?
Nei, det kan ikke være så enkelt.
Jo, det kan det! Ikke sant?
Alt som har skjedd hittil
har handlet om å holde oss inni huset.
Og nå har de tatt Izzy.
Det går bra, vi klarer dette.
Vi sender politiet inn etter Izzy.
Hva? Vent...
Vi sender politiet. Kom.
- Vent, Jake... - Nå!
Hva om jeg tar feil?
- Greit, er du klar? - Jake, vent...
Izzy!
Nei!
Det går bra.
- Hva har skjedd med henne? - Vet ikke.
Hvordan kom hun seg ut dit?
Vi spør henne når hun våkner.
Nei...
Pokker!
Om blodet ikke er ekte, er smerten det.
Vi kommer oss aldri ut av innkjørselen!
Hva skal vi gjøre nå, da?
Vi binder henne først. Det er tau i kjelleren.
Greit. Så du øynene hennes?
Rører hun seg, så slå henne.
- Jeg er straks tilbake. - Greit.
Flott.
- Pokker! - Hva skjer?
Ingenting! Noen kasser veltet!
Hva i helvete?
Faen.
Hva skjer?
Hysj...
Ingenting. Bli der oppe.
Hva foregår?
Hei.
Hva er dette?
Jeg hadde håpet at du visste det.
Ta beina hennes.
Vent litt...
Sånn...
Sånn, ja.
Greit...
- Hvem er gutten, Maddy? - Hva?
Gutten, hvem er det?
Herregud.
- Jeg tror det er broren min. - Hva?
Ja, jeg har en bror,
eller... Jeg hadde en.
- Hvor gammelt er dette? - Vet ikke.
Jeg så et gipsavtrykk av ei hånd,
og der sto det 1982.
Han ville vært fem år eldre enn meg.
Har du aldri sett ham før?
Nei! Tenk at de aldri har nevnt ham.
- Sånn. - Hva er det du gjør?
- Stol på meg. - Vent...
Hvis hun rører seg eller kjemper, strammes tauet.
Hvor har du lært det?
- På TV. - Hva har du sett på?
"Dexter." Hvorfor kommer gutten inn i bildet?
- Jeg vet ikke. - Du vet ikke?
- Nei. - Vet du hva som skjedde med ham?
Nei! Jeg visste ikke engang at han fantes.
Det burde holde.
- Kanskje hun vet noe. - Bli her.
Herregud...
Vil du puste, så sitt stille.
Forstår du? Sitt stille!
- Slipp meg løs. - Izzy, hva skjedde?
Slipp meg løs!
Izzy, fortell hva som skjedde.
Hva var det som skjedde, Izzy?
Dere forstår ikke.
Dere så det ikke.
Så hva da, Izzy? Hva da?
De er så mye eldre enn man skulle tro.
Og så mye sterkere.
Hvem da?
Hun trodde hun slapp unna, men nei.
De gir aldri slipp på henne.
Hva babler du om?
Og det stopper ikke der.
Hun kommer til å drepe oss.
- Hva? - Hva?
Du er redd hun skal bli som din mor,
at hun skal gjemme vodkaen i stua,
som da du var barn.
Hva er det hun snakker om?
At hun skal svime av i bursdagen din...
At hun skal drikke seg ihjel.
Hva mener hun? Hva mener du?
Hvem er dette? Nevnte de ham?
- Er det broren min? - Det skjedde en ulykke.
Hva hendte?
Det skjedde så mange ulykker rundt moren din.
Han lå i badekaret...
Hun skulle ha passet på ham.
De viste meg det også.
De viste meg så mange ting
at nå ser jeg ikke noe annet.
Izzy...
Slipp meg løs, vær så snill.
- Ikke før vi får svar. - Jeg vil ikke se mer!
Hva mente du med at det ikke stopper her?
- Slipp meg løs! - Nei.
Ikke før vi får svar, Izzy! Hva mente du?
- Jeg vil ikke se... - Hva mente du med det?
- Med Maddy? Hva mente du? - Jeg vil ikke se...
Jeg vil ikke se mer. Jeg vil ikke...
Izzy! Slutt!
Hun blir kvalt!
Jake! Gjør noe!
Gjør noe, Jake!
Gjør noe!
- Gjør noe! - Faen!
Izz! Jake, gjør noe!
Pokker, da.
Jeg kommer!
- Skynd deg! - Faen!
Fort, Jake!
- Skynd deg! - Jeg...
Jeg gjør det.
Å, faen.
Få det av.
Izzy?
- Går det bra med henne? - Jeg tror det.
Pokker ta, Jake.
Hva var poenget med dette?
Jeg ante ikke at hun ville kvele seg.
- Hva faen var det hun snakket om? - Jeg vet ikke.
Hvordan visste hun det om moren min?
Jeg har aldri sagt det til noen.
Det er dette stedet.
Det tar ting fra tankene våre
og bruker dem mot oss.
Jeg så gutten fra bildet.
Vi skulle aldri kommet hit.
Vi skal nok komme oss ut, alle sammen.
Hjelp meg med å få henne opp. Kom igjen!
Ta armene hennes.
Bare hold henne der, greit?
- Hold henne der. - Greit.
Gi meg hendene dine. Sånn...
Greit.
Greit, hva gjør vi nå?
Vi kan ikke bli her. Kom.
- Hva? - Vi kan ikke bli her.
Madison!
Unnskyld. Alt er min skyld.
Ikke noe av dette hadde skjedd om vi ikke dro hit,
om jeg ikke tok dere med hit.
Jeg er redd, Jake.
Hun kan prøve seg på noe.
Vi må bare holde øye med henne, greit?
Vi må få henne ut.
Hun prøvde å drepe oss.
Nei, de bruker henne bare.
Om vi får henne ut, vil hun ikke være slik.
Du så jo hvordan det gikk.
Vi må bare få henne ut herfra.
Det der er ikke henne.
Nei, det der er ikke henne.
Izzy?
- Izzy! - Nei!
Jake!
Nei! Herregud, nei!
- Nei! - Izzy!
Nei! Pokker! Izzy? Nei!
- Hjelp henne! - Izzy!
Hent noe vann!
Izzy!
- Izzy! - Vann!
- Få tak i vann! - Greit.
Vann!
Du må stoppe henne, Jake.
Jeg har vannet.
Izzy!
Hva har du gjort mot deg selv, Izzy?
- Herregud! - Hva er det?
Herregud! Jeg kan se!
- Hva? Izzy? - Jeg kan fortsatt se.
Nei!
- Izzy... - Jeg kan fortsatt se.
Izzy.
- Izzy? - Izzy.
Jeg kan se...
Alt.
- Izzy? - Izzy?
Izzy! Pokker ta!
Herregud, jeg tror hun er død!
- Nei, nei... - Hun er død!
- Izzy! - Hun er død.
Pokker.
Herregud, hun er død!
Herregud, er hun død?
Nei, nei, hun er i live.
Hun er i live.
Herregud, alt dette er min skyld.
Alt er min skyld.
Hun sa at de hadde fått deg hit.
- Hva mente hun med det? - Vet ikke.
Hva mente hun, Madison?
Hva mente hun med det? Få høre, Madison.
Jeg vet ikke!
I en lang periode drømte jeg alltid det samme:
Jeg gjemmer meg, som den dagen,
men denne gangen finner hun meg.
Hun finner meg uansett,
og hun sier:
"Du må dø, skjønner du ikke det? Fem må dø."
Det betyr ikke noe, det er bare...
Hva da? Bare enda en drøm?
Enda et sammentreff?
Rett før jeg snakket med faren min,
kom det marerittet tilbake.
Som om jeg allerede visste det.
Jeg er gravid.
Hva?
Åtte uker på vei.
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Jeg vet rett og slett ikke.
Jeg var nødt til å komme hit først.
Jeg ville vite hvorfor hun gjorde det,
og om det finnes i meg også.
Det gjør det.
Jake!
Hva er det du gjør?
Bare la oss få dra, greit?
Bare la oss dra!
Hva er i veien med deg?
Hva er det du gjør?
Moren din var ikke som de andre.
Vær så snill...
Hun var lett å overbevise.
- La oss være! - Fordi hun ville.
- La oss dra. - Hun ville.
Hun ville. Hun ville!
Det eneste vi måtte gjøre
var å vise henne hvor vakkert alt blodet var.
Og nå...
Nå skal vi vise det til deg også.
Hva er det du gjør?
Løp!
Hjelp meg, Madison.
Maddy, hjelp...
Jake!
Nei, nei, nei...
Du kan ikke skade meg.
La meg være, vær så snill.
Vær så snill, la meg være.
La meg dra! La meg være!
Jake?
Jake.
Jake!
Jeg kommer, Jake!
Jake! Jake, vennen...
Våkne! Jake! Jake...
Hold ut, vennen!
Hold ut, jeg kommer nå!
Jake, jeg kommer nå!
Kom igjen, da!
Jeg er her!
Jake!
Jake! Våkne, Jake! Våkne!
Å, herregud...
Jake!
Jake.
Kom igjen.
Kom igjen, våkne!
Våkne, kom igjen, våkne...
Kom igjen...
Det går bra...
Det går bra med deg.
Si noe, vennen.
Jake...
De hadde rett, Maddy.
De viste meg alt, Maddy.
Jake...
Jeg fikk se alt.
Jeg vet hva du kommer til å gjøre.
Jeg kan ikke la deg gjøre det mot jenta vår.
Hva mener du?
- Det er ei jente. - Hvordan vet du det?
Hvor fikk du den?
Det kommer til å fortsette og fortsette
og fortsette... For alltid.
- Nei... - Jo.
Vi kan stanse det.
Vi kan ikke det. Jeg kan ikke det.
Jeg vil ikke skade deg, Jake.
Vi kan fortsatt flykte.
Å nei... Jake...
Det er så vakkert.
Hysj...
Hvorfor gjør dere dette mot meg?
Vi gjør det vi alltid har gjort, Maddy.
Vi er fem, og vi er uendelige,
men vi trenger deg.
Alt blodet du tilfører,
all smerten du føler,
alle de deilige,
deilige skrikene dine.
Vi har savnet deg sånn.
Vi vil at du
skal bli hos oss...
For alltid.
Jeg vil bare hjem.
Du er hjemme.
Hvem er dere?
Vi er familien din.
Moren din...
Lille Olivia...
Vi kan ikke fortsette uten deg,
og tida er i ferd med å renne ut.
Nei. Dere drepte dem.
Vi hadde bare såvidt begynt,
men moren din gjorde noe uventet.
Hun kunne ikke redde den lille...
Bare deg.
Blindet hun seg selv, så hun ikke kunne finne meg?
Veldig kløktig.
Selvfølgelig var det slik
at faren din tok seg av henne...
På det tidspunktet hadde du allerede stukket av.
Det var for sent,
og vi trengte fortsatt tre til.
Så vi ventet...
Slik vi alltid venter...
Vi kan ikke vente lenger,
så vi kontaktet faren din,
og vi tilkalte deg.
Nå er du her,
med de tre som vi trenger.
Hvorfor trengs fem?
Fem er harmoni.
Det er nøkkelen som åpner døra.
Du går gjennom kaoset
og kommer ut på den andre siden,
og du er vasket ren
for alt det vakre, vakre blodet...
Så er du klar
til å begynne på nytt.
Fem må dø.
Ser du det nå?
Det må riktignok ikke være deg.
Flink jente.
Og nå...
Åpne døra.
Sarah.
Sarah, hvorfor svarte du ikke?
Se på meg når jeg snakker til deg.
Tekst: Synne H. Rustad