Grisen luktar skit.
- Kan vi höja omegan? - Vad då, tre punkter?
Börja med två.
Okej, Clay, starta tonen.
- Var är vi i amygdala? - 89,8 MHz. 108,1 i hippocampus.
Försök 1 om tre, två, ett.
- Clay? - Ingenting.
Vi höjer glutaminet. Sex punkter för att sparka igång serotoninet.
Okej. Försök 2 om tre, två, ett.
Hör ni. Jag säger bara ett ord...
- Grisfest. - Löjla dig inte.
Ska allt fint fläskkött få...
OHÖRBART
- Ingen reaktion. - Den flög upp från bordet!
Det funkar fortfarande inte.
ST PATERNUS-UNIVERSITETET BERKELEY, KALIFORNIEN
- God morgon, dr McConnell. - God morgon, James. Hon är med mig.
Vi forskar med pengar från Werner-Goss-
- så du måste skriva på ett sekretessavtal.
Niko, det här är Eva. Hon ska jobba med oss.
- Det här är Clay. - Hej.
Okej.
Vi filmar.
- Hej. Jag är dr Frank Walton. - Och jag är dr Zoe McConnell.
Vad? Vad är det?
Du låter som Kelly Ripa.
- Okej. - Vi filmar fortfarande.
Jag är dr Frank Walton, chefsforskare på Projekt Lazarus.
- Jag är dr Zoe McConnell. - Välkomna till vårt labb.
- Vi är makalöst pinsamma! - Förlåt, jag kan mycket bättre.
Allt började med Zoes upptäckt.
Hoplänkade B-celltumörer påskyndade nervfiberombildningen.
Det gav Lazarus-serumet.
Vi har Niko att tacka för Millenium Falcon-dekoren.
Det är pulsgeneratorn.
Med tajmade laddningar aktiverar pulsgeneratorn serumet.
Sen sparkar vi igång nervsystemet med impulser i hjärnans olika delar.
Robotarmen byggde vi som ett komplement till pulsgeneratorn.
Den går in i hjärnans temporallob, serumet rinner in i hjärnan-
- vi slår på strömmen och hoppas på det bästa.
Målet är enkelt: ge vårdpersonal mer tid att göra sina jobb.
Förlänga perioden för säker återupplivning.
Utan kognitiva förluster och bestående men.
Det handlar om att ge alla den andra chans som de förtjänar.
- Du är för jävlig. - Jag är Catans härskare!
Taskigt, för jag har inga kort.
- Jag har inga staplar här. - Vi har dålig täckning här nere.
- Det sitter en telefon på väggen. - Okej, det är lugnt. Tack.
- Dokumentärtjejen är så läcker. - Hon heter Eva.
Jag hade knullat henne.
- Hade inte du knullat henne? - Hon är okej.
Du är löjlig.
- Okej, det mesta av det här... - ...sköts av mig. Jag gör allt.
- Vad tycker du? - Än sen?
Vi kan inte skicka hem henne nu.
Det kan bli bra. Vi ger henne en chans.
- Hon är söt. - Hon är skitsnygg. Supersexig.
- Det röda håret... - Lägg av. Du är avskedad.
Jag älskar dig.
Förlåt mig. Inte roligt. Jag skulle inte ha gjort det. Förlåt.
Det var inte meningen att skrika.
"Slicklapp" låter som nåt hos tandläkaren.
- Du borde ha fattat. - Jag fick inte ligga så mycket då.
Vi var 22. Då borde du ha vetat vad en slicklapp användes till.
Hur är det med dig då?
Med allting och så där?
Frank?
Du vet, bra.
Grejen är att när vi fick anslaget så sköt vi upp bröllopet-
-och allt annat. Detta är viktigare.
Men det var för tre år sen.
Men han verkar inte komma ihåg tiden före det.
Allt handlar om arbetet.
Universum försöker kanske säga dig nånting.
Ja... "Avsluta det jäkla projektet", va?
- Ja. - Tack för sushin.
- Inga problem. - Jag får väl fortsätta jobba.
Hej, tjejen.
Samma dröm?
Jag är ledsen.
Ta den tid du behöver. Jag är i sängen när du är klar. Okej?
- Vänta nu. - Det där ser rätt ut.
Vänta bara. Precis... där. Nånting löser upp lipid-bilagret.
- Och allt rasar. - Kanske diffusionsbarriären.
- Vad sa jag om att röka här? - Att det är grymt?
- Tönt. - Vad är membranspänningen?
- Minus 60, kanske mindre. - Vi ökar depolariseringen.
Då bränner vi våra jonkanaler.
Inte med en kaliumselektiv isolator i serumet-
-och pulser på max 30 millisekunder.
Då hinner syrespänningen i blodet återhämta sig.
Vad? Har jag skit i ansiktet?
Det kan funka.
Clay, du är vuxen nu. Herrejävlar!
- Kolla på honom. - Han får röka här.
- Nej, ge mig den. - Nu gör vi det. Kom igen.
Grå starr i båda ögonen. Säkert därför de avlivade honom.
Alla inmatningar inom gränserna.
Blodsyrehalten ser bra ut. Serumnivån optimal.
Okej. Nu gör vi det här. Starta tonen.
Försök 1. 5 kV. Puls om tre, två, ett.
Ingen effekt.
- Nollställ generatorn. 11 kV. - 11 kV. Var beredda.
Okej, försök 2. Puls om tre, två, ett.
- Clay? - Ingenting.
- Jisses... - Vad är det? - Jag tror att den rörde sig.
- Vet du eller tror du? - Jag vet inte.
- Den ryckte till. - Inga livstecken här.
Det var nog bara en muskelreflex.
- Nej, jag såg det. Den rörde sig. - Ja, det kallas muskelstimulering.
Jag vet inte, kanske om vi höjer dosen...
- Håll den. - Hey, hey, hey. Du är okej.
Efter sex minuter är han i kanonskick.
- Skumt. Hans grå starr är borta. - Han har det ju i bägge ögonen.
Jo, jag vet. Titta.
- Tror du det är serumet? - Eller så botade vi blindhet.
Jag vill inte att nån pratar om nåt förrän vi vet exakt vad vi har här.
Förstått?
- Clay? - Jag svär.
Vi tar med oss Rocky hem.
- Om det är okej? - Visst.
Lägg ner kameran, Eva.
Jag vill inte bli filmad nu.
Okej, då så...
Varsågod.
Han har inget intresse.
- Vad heter han nu? - Rocky.
- Den ultimata mirakelhunden.
- Återuppstånden, Rocky. - Du ser väl att han är lite skum?
Jag tror att han är i chock nu.
Om ett par dar har hans nervbanor lappats ihop och han är återställd.
- Ja... - Du låter tveksam. Vad är det?
Jag vet inte.
Tänk om vi slet honom från hundhimlen eller nåt.
Du vet vad jag menar.
Vi vet inte om han ville komma tillbaka.
Vad är det med dig? Två glas rödvin och den katolska tjejen kommer fram.
Om vi ska ställa stora livsfrågor måste vi vara beredda på svaren.
Kom här. Kom här. Hör du...
Jag vet att det här är... konstigt.
Och det vi gör här kan betraktas som tvivelaktigt.
Men vi kommer att hjälpa många med vår forskning.
- Det blir värt det. Okej? - Okej.
Rocky! Ta bollen.
- Tror ni att han minns att han dog? - Hundar har inga minnen, så nej.
- Hundar har minnen. - De associerar.
- Koppel är "gå ut", nycklar är "bil". - Det är det ett minne är.
- Låt oss avgöra saken. - Vi slår upp det, kärring.
Hey, Rocky, vad tror du? Såg du ett starkt vitt sken?
Den delen är faktiskt sann.
Vet du vad tallkottkörteln är?
Den producerar DMT, huvudbeståndsdel i vårt serum.
Ingen vet varför, men exakt i dödsögonblicket-
- bombarderar hjärnan kroppen med en massiv DMT-dos.
Det är världens starkaste psykedeliska ämne.
När man tror att man ser ljuset i tunnelns slut eller Jungfru Maria...
Gjorde jag på fel sätt? Det är bara en stor tripp man är på.
- Jag håller inte med. - Jaså? Vi har diskuterat det förut.
Man kan inte avfärda alla nära döden-upplevelser med en teori.
Självklart, men varför inte satsa-
- på en vetenskaplig teori i stället för Sankte Per och Pärleporten?
En är empirisk, den andra en gullig historia.
Nej. Själen, medvetandet är bara nervimpulser som tänds i hjärnan.
Alltså energi. Energi kan inte skapas eller förstöras-
- utan bara omvandlas. Det är inte övertro, utan vetenskap.
Vad är din teori då?
Jag tror att när vi dör så ska DMT hjälpa våra själar att gå vidare-
- och få dem dit de ska. Öppna dörren för dem.
Så DMT är som en dörrvakt som säger:
"Här är döden, den vägen" - och så ger man honom dricks?
Det är arrogant att reducera dödsögonblicket-
- till en kemisk ekvation. Faktum är att vi inte vet.
Än.
- Vad är HDR? - 2,2 sekunder.
Det är långt under gränsnivån.
- Skumt. Serumet är kvar i blodet. - Det ska lösas upp på några timmar.
Helt galen aktivitet i hjärnstammen. Vill ni verkligen ha hunden hemma?
Ett symptom på hypertyreos är extrem aggressivitet.
Den kan bli Cujo på nolltid.
Den lever! Den lever!
Kom här.
Du är min vän.
Fan!
Niko?
Fan.
Rocky?
Kom, killen.
Kom här, din lille skit.
Det är okej, kompis. Du bara flippar ut, killen.
Okej. Okej.
- Vi borde avliva den. - Du överreagerar åtminstone inte.
Lägg av. Det är nåt allvarligt fel på djuret. Den var som besatt.
- Hur länge lämnade du rummet? - Max 20 sekunder.
- Och nej, jag rökte inte. - Hör ni.
Den här stod på översta hyllan. Även om du lämnade buren öppen-
-så kan han inte ha kommit upp hit.
Hittills har vi sett tre tydliga utvecklingsfaser. Fas 1:
Hunden återupplivad med LAZ510- serum och målriktad elstimulering.
Fas 2: serumet stannar kvar i blodet längre än väntat.
Fas 3: metabolismen skapar en möjligt nedbrytande hormonbalans.
Hunden visar tecken på förvirring, bristande aptit-
- och klara tecken på aggressivitet. Nu är vi i fas 4, antar jag.
Hundens hjärna fortsätter att skapa nya nervbanor-
-makalöst och oroväckande snabbt.
- Jisses! Du skrämde skiten ur mig. - Kommer du och lägger dig?
Ja, jag är mitt uppe i en grej. Jag kommer strax.
Vad fan händer här?
- Dr Walton, kan du vänta lite? - Ja.
- Vi ses där nere sen. - Dekanen vill prata med dig.
Har du tänkt på följderna av det? 83 % av studenterna är religiösa.
Med alumnidonatorer är siffran närmare 90 %.
Det har inget med religion att göra.
Du utförde ett osanktionerat experiment-
- i direkt strid med reglerna och avtalet som du skrev på.
Du studerade nya metoder för att hejda komapatienters nervnerbrytning.
Exakt. Så började det. Hur tror du penicillin upptäcktes?
Teflon? Till och med Coca-Cola? Tillfälligheter som uppstår i labbet.
Du är forskare och vet hur forskning funkar.
- Man anpassar sig. - Det gör inte du.
Du leker gud med ett gäng döda djur. Du måste ha väntat dig det här.
Hur vet du allt det här?
Du kände inte till djurförsöken.
Vi har rätt att granska allt på vår server.
- Inklusive videofilmer. - Skitsnack.
Nån tipsade dig för att skrota projektet.
En av dina läkemedelsvänner? En viktig donator? Vem var det?
Alla hårddiskar, alla passerkort.
- Alla prover ni kan hitta. - Vad är det här?
Dr McConnell, va? Angenämt. Jag beundrar din forskning.
Allt forskningsmaterial tillhör nu Crylonis Pharmaceutical.
- Va? - Det är privat egendom!
Vi forskar med pengar från Werner-Goss Biotechnical.
Sen två timmar tillbaka har Crylon aktiemajoritet i Werner-Goss.
Enligt avtalet leder alla brott mot de forskningsetiska reglerna till-
- att äganderätten övergår till bolaget.
Vilket i det här fallet är vi.
Det måste vara jobbigt, men ni kan lära er nåt av det.
Det kostar alltid att bryta mot reglerna.
- Vad har hänt? - De tog allting.
Vilket sammanträffande. Du dyker upp ur tomma intet-
- filmar allt och så tar de allt, våra backup-data också.
Hon hade filmerna i labbet.
Vi har förlorat allt. Fyra år av vårt liv, vårt rykte - allt.
Om det inte var hon, vad hände då?
Varför anställde de oss inte?
Tänk er att ni är Crylonis och får höra om Lazarus-serumet.
Ni inser att det är en guldgruva som Werner-Goss har finansierat.
Först köper ni Werner-Goss.
Sen räcker det med ett anonymt samtal-
-och plötsligt äger ni allt i labbet.
Ni har äganderätten och slipper dela vinsterna. Pengarna är era.
De bränner inte 50 miljoner dollar bara för att få vårt serum, väl?
Vi kopierar experimentet. Det är enda sättet.
- Du skämtar, va? - Ska vi ge upp nu?
Vi kan inte bevisa att vi gjorde det.
Vi får aldrig en chans till. De tömmer labbet i morgon.
Det ger oss minst tolv timmar. Vi bryter oss in och gör om det.
Du filmar det och vi tar tillbaka det som är vårt.
Hur gör vi? De tog allt serum.
Vi tänkte, bara utifall.
Labbet har tidlås. Vi kan den enda väktarens rutt.
- Det är absolut genomförbart. - Hur kommer vi in? De tog våra kort.
Inte alla.
Jobbar du över?
Dr Jackson vill att han observeras. Den fredagskväll jag hade tänkt mig.
- Vet du vart du ska? - Absolut.
Om du åker fast här så blir du relegerad-
- eller nåt ännu värre. Så vi förstår om du sticker nu.
Jag vet.
Hur ser det ut?
På en skala från 1 till kasst är deras säkerhetssystem kasst.
Kanon. Kan vi bara loopa det där?
- Loopa? - Ja, som de gör på tv.
Eller så fimpar jag kameran.
- Han märker ändå inget. - Det funkar.
- "Du är fantastisk, Niko." - Du är fantastisk, Niko.
Tack, Zoe.
En hund.
- Okej, Eva, filmar du? - Ja.
Cellerna ser friska ut. Full diffusion om 30 sekunder.
Jag behöver 45 ml trimexialin. Niko, hur går det?
Nervtäcket är synkat. Klart.
Blodserumvärde: 6,8. Bra syrenivåer.
- Kanon. Kolla väktaren. - Ja, han är kvar där.
Okej, nu skriver vi historia. Igen.
Gör du oss den äran?
Event 1. 11 kV om tre, två, ett.
- Det var inte jag. - Fan. Slå om omkopplaren, nån.
Zoe!
Gumman? Ingen puls. Hon fick en stöt.
Ge mig en adrenalinspruta!
- Vad ska jag göra? - Kom igen, Zoe!
Här.
Ingen puls. Okej. Jag behöver hjärtstartaren.
Vi lyfter av henne från gallret. Ett, två, tre.
Fan.
- 200 joule. - 200?
Undan!
- Gumman? Ingen puls. 360 joule. - På tok för mycket.
360 joule! Gör det!
Undan!
Puls nu, kom igen. Kom igen, kom igen.
Kom igen, gumman. Kom igen.
Frank, vad gör du?
Nej. Nej. Absolut inte, nej.
Kan vi bara prata lite om det?
Det finns inget att säga. Vi vet att serumet funkar.
- Tänk om hon blir sabb som hunden? - Det händer inte.
Jag justerar dosen. Hon klarar sig.
Jag vill rädda henne, men om polisen kommer-
- och vi styckar ett lik så hamnar vi alla i fängelse.
- Tror du jag bryr mig? - Det är inget experiment.
Det är en människa som du ska väcka liv i.
- Vi har gjort det förut. Det går. - Inte så här.
Du går över en gräns. Det är en männska.
Visst. Stick då, jag gör det själv.
- Frank, kom igen nu. - Jag ska inte förlora henne.
Inte så här.
Tack. Tack.
Du måste slå om strömbrytaren.
- Niko, är vi okej? - Hälften av allt är bränt...
- Niko, är vi okej? - Vi är okej.
Okej, - Clay, tonen. Börjar försök 1. 9,5 kV.
Nu kör vi. Tre, två, ett.
- Clay? - Ingenting.
- Vi kör igen. 13 kV. - Det bränner...
Gör det nu. 13 kV. Börjar försök 2. Tre, två, ett.
Clay?
- Var är väktaren? - Vem bryr sig? Vi kör igen.
- Hitta väktaren, Niko! - Jag behöver dig. 15 kV nu.
- Han kommer. - Vad...
Vi kan inte hjälpa henne från fängelset.
Kom.
Okej, det är lugnt.
Herrejävlar.
Det är jag.
Hej, gumman, det är jag.
- Hon är i chock. Ge mig en filt. - Ja. Ja, jag tar en.
- Älskling, det är jag. Du är okej. - Frank!
Ge mig filten. Fort! Den ligger där borta...
Dog jag nyss?
Okej.
- Du är okej. - Hur var det?
Jag menar - såg du nånting?
Som himlen eller...
Det är inte läge nu. Vi packar ihop och startar MRT: n.
Jag vill göra lite tester och sticka så fort det går.
Och där går väktaren.
- Det är fritt fram. - Då får vi det här överstökat.
- Grymt. - Grymt.
- Det är inte rätt. - Vad?
Jag vet inte. Frank, kan du komma och titta?
Hennes kropp är nästan helt läkt.
Det där är för mycket nervaktivitet.
Vi tar ut henne och testar henne när serumet hunnit lösas upp.
Minns du inte hunden? Serumet har inte lösts upp än.
Ja, det var en hund. det här är en människa. Ta ut henne.
Clay!
Vad händer?
- Vi använder bara 10 % av hjärnan. - Är inte det en myt?
Myten är att vi inte vet vad de andra 90 procenten gör.
Människor använder hela hjärnan, men bara 10 % åt gången.
Hon bara sitter, bara en liten del av hjärnan borde tändas.
Men hela hjärnan är tänd.
Ja, det är det skumma med det.
Vi sätter oss lite, okej?
- Hur mår du? - Borde vi inte vara på sjukhuset?
Vi har samma utrustning här och ingen vårdar dig bättre än jag.
De förstår inte det här. Jag ska bara stabilisera dig först.
Du kommer bli bra igen.
- Jag trodde att jag förlorade dig. - Det gjorde du.
Men det gjorde jag inte.
Jag har nånting till dig.
Ge mig den här.
Förlåt, förlåt.
Här. Jag fattar inte att jag gör det här.
Det är första och enda gången som jag leker katolik.
- Men bara den här gången. - Tack.
Skönt att höra dig skratta.
- Va? - Vad sa du precis?
Jag sa ingenting.
- Är du okej? - Ja.
- Ja. Jag är nog bara trött. - Du har precis gått igenom...
"...en traumatisk upplevelse. Låt kroppen läka och vila, okej?"
"Jag finns precis utanför dörren."
- Vad? - Ingenting.
Jag kommer och kollar dig strax. Jag är strax tillbaka.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
Vilken miss. Jag ska inte vara här.
Vi dödade faktiskt nån. Jag dödade nån.
Skitkass idé. Såg du inte hunden? Serumet stannar kvar i hjärnan.
Vi kan inte dölja det. Det är inte Zoe längre.
Vi skulle inte ha väckt liv i henne.
Jag behöver mer tid. Men jag ska fixa det här.
Nåt är väldigt fel med henne.
Fortsätt få henne att tro att hon kommer att bli bra.
- Hej. - Jag tror att nåt är fel.
Du är okej. Kom här. Kom här. Du är okej.
Nej, jag är inte okej.
Nånting händer. Nåt har hänt. Jag förändras.
- Lugn. Vad händer? - Jag hör saker. Jag ser saker.
Titta på min hand.
Vänta.
Det är inget fel på din hand.
När jag dog kom jag nånstans.
Jag var i huset. Jag hörde människorna, de var instängda.
Det var en dröm. Ett traumatiskt barndomsminne.
Det trodde jag med. Jag kunde inte vakna.
Jag var fast, det tog inte slut. Jag försökte, men det fortsatte.
Varje dag jag var där var det likadant om och om igen.
- Varenda dag. - Du var borta i under en timme.
- Du var här, du... - Nej, du förstår inte.
Det har gått flera år. Jag har varit där i flera år.
Lyssna nu. Din hjärna fick syrebrist. Du hallucinerar på DMT.
Det är ett hemskt barndomsminne i en traumatisk loop.
Det var helvetet. Det är det som helvetet är.
Men lever om sitt livs värsta ögonblick om och om igen-
-och man kan aldrig vakna.
Lyssna, du är här. Du är här nu och du är vaken.
Du är okej.
- Ja. - Okej?
Det hjälper dig sova lite. Okej?
Zoe?
Frank?
Zoe?
- Frank! - Zoe, hör du mig?
Hej. Vet du... var vi är?
Vad har du där? Jag... Vad har du i handen?
Eva. Eva!
Hjälp.
Titta på mig. Titta på mig. Du är okej. Vad hände? Berätta.
Jag var nån annanstans. Jag var i ett hus, i en hall-
-och jag såg en flicka.
Och huset brann.
Det var människor i en lägenhet och de kunde inte komma ut.
Jag såg deras fingrar under dörren.
- Vad är det där på din arm? - Herregud. Det här är...
- Det var där den slet tag i mig. - Vad slet tag i dig?
- Jag vet inte. - Frank? Vad är det som händer här?
- Frank! Vad fan är det som händer? - Hon berättade så klart för dig.
- Nej. - Vad? Berättade vad?
När Zoe var liten så började huset som hon bodde i att brinna.
Grannarna fastnade innanför en dörr. Hon har ännu mardrömmar om det.
Låter det som det du såg?
Ja.
Hur är det ens möjligt, Frank?
Zoe sa att när man dör så skapas ett ämne som hjälper själen vidare...
- DMT. - Just det.
Dörren till en annan plats öppnas. Tänk om dörren inte öppnades.
Tänk om Zoes själ inte kom igenom.
Tänk om hon är fångad i sin mardröm.
Det är skitsnack. Du ljuger.
Frank, jag ljuger inte!
Vi kan inte lösa det själva. Vi vet inte vad som händer där inne.
- Såg du hennes arm?! - Ja! Vad vill du att jag ska göra?
Om vi sjabblar så förlorar vi Zoe. Hjälp mig. Snälla.
- Idiot. - Hör du.
Vila 24 timmar, ta en Ipren och ring mig.
Är du okej?
Det kändes som om jag var där.
Hur är det ens möjligt?
Det är serumet.
Det låser upp den del av hjärnan som låter en göra knasiga tankegrejer.
Är det din stora teori? "Knasiga tankegrejer"?
Det finns ett skäl till att evolutionen går sakta.
Just nu gör hennes hjärna saker som hjärnan inte är byggd för.
Och det tar inte miljoner år. Det tar minuter.
Heliga Maria, Guds moder, bed...
Frank, du vill nog se det här.
Vad tittar jag på?
Jag kollade övervakningsfilmerna och hittade det här.
Ett bluffkonto. Varje dag kopierar den allt i vårt system.
- Och? - Nån har kollat oss i månader nu.
- Det är kanske universitetet. - De behöver inte hacka sig in.
Det måste vara Crylonis.
När uppdaterades det sist?
- För 20 minuter sen. - Då vet de att vi är här.
- Annars vet de det snart. - Vi måste sticka nu.
Ta hunden, samla ihop allt.
- Var är hunden? - Jag satte in honom i hans bur.
Hitta hunden, plocka ihop allt. Niko, fixa det. Vi sticker.
Zoe? Zoe?
- Niko. - Jisses. Vad gör du här?
- Jag behöver din hjälp. - Du måste tillbaka.
- Du ska få mig att känna mig normal. - Är du okej?
Få mig att känna mig normal.
Du gick igenom nåt väldigt traumatiskt.
- Du är nog förvirrad. - Du förstår inte.
Du är den enda jag kan lita på. Okej?
Hjälp mig.
Nej, nej! Sluta.
- Jag trodde att du var min vän. - Jo, men du är inte dig själv nu.
- Vi förstår fortfarande inte... - "...vad som händer med dig."
Jag har ägnat hela livet åt att försöka gottgöra ett misstag.
Jag gjorde allting rätt och jag hamnade ändå i helvetet.
Zoe, vi kan hjälpa dig. Frank sa att vi kan fixa det.
- Vi behöver bara mer tid. - Nej.
Det är för sent för det. Ni anar inte vad ni har gjort.
Men ni får veta.
Zoe, snälla du!
Zoe?
Zoe, snälla du!
- Är allt okej här inne? - Ja. Vad har hänt?
- Var är Niko? - Han var borta när jag kom.
- Han gick nog på toa. - Jag var där alldeles nyss.
- Det sa han. - Nej, fan heller.
Jag ringer väktaren. Det är för mycket skum skit!
De kan gripa mig, jag bryr mig inte. Jag har fått nog.
Du har ödslat tre år av mitt liv för att du inte kan läsa avtal.
Du är inte min chef och inte min vän.
Ska jag säga förlåt? Förlåt.
Vet du vad som händer om de får veta vad som sker här?
De skär henne i bitar i labbet och vi ser henne aldrig mer.
- Det vet du inte. - Det hade jag gjort.
Ledsen. Nej, flytta på dig.
- Jisses. - Vad fan? Skämtar du?
Det är strömavbrott, det är okej.
Allt är okej, Frank!
Händer det här ofta?
Vet du hur många nödsystem vi har? Telefonerna dör inte.
- Det händer inte. Omöjligt. - Kom, vi går.
Det är bränt. Det är inte lönt.
- Den har fastnat. - Jag får prova.
Den har fastnat. Hjälp till med hissen.
Jäklar!
Det måste finnas en annan väg ut. Eller hur?
- Vart ska du? - Och hitta Niko.
Du har inte fel, vet du. Du tänker: "Jag har aldrig hört hemma här."
Det är okej att tänka så. Du har rätt.
Du är inte en av oss. Det har du aldrig varit.
Vissa är ämnade för stordåd och andra bara håller i kameran.
- Systemet är automatlåst. - Vilket betyder?
Minsta risk för kontaminering och allting stängs ner.
- Hissen då? - Provat. Vi får hitta nåt annat.
Vad har du gjort? Zoe, vad har du gjort?
Jag var här med dig hela tiden.
Du var den sista som såg Niko.
Allt skumt började när hon kom tillbaka.
Ni sa det själva. Serumet gjorde nåt med hennes hjärna.
- Det är inte läge att prata nu. - Jo, vi ska prata om det nu!
- Vad hände med Niko? - Kan vi försöka hitta en väg ut?
Jag vill veta vad som hände med Niko - nu!
Clay?
- Clay? - Clay, Clay.
- Han kvävs! - Han har nåt i halsen!
Ge mig tången där nere!
- Fort! Jag behöver en lampa! - Clay! Clay!
Ge mig tången! - Jag får se! - Jag behöver en lampa!
- Nu! Få hit den nu! - Clay, är du okej?
- Hjälp mig hålla honom! - Clay! Clay! Herregud!
- Håll dig vaken! - Håll honom. - Clay! Frank, vad är det?
Vad fan är det? Lys där! Lys i halsen!
- Clay... - Jisses!
- Jävlar. Jävlar. - Frank!
Herregud! Var är hon?
- Jisses! - Hon är borta!
Vart tog hon vägen? - Zoe? Zoe? - Håll dig nära mig.
- Zoe? - Zoe!
Zoe, sluta!
Eva? Eva, vakna. Eva, är du okej? Kom.
Res dig upp.
Vi behöver ett vapen eller nåt vi kan använda.
Håll den här.
Frank...
- Frank, hon dödade honom. - Jag vet, jag vet. Lyssna på mig.
Frank? Frank, vad är det där?
Herregud, Frank!
- Frank, de kommer! De lever! - Lyssna på mig. De lever inte.
Kom här. Det här är embutramid.
Man avlivar försöksdjur med det. Man behöver en full dos.
Göm dig tills jag är klar med henne.
Jag lämnar dig inte.
Det är mitt fel. Jag ska fixa det.
Men om jag inte kan det så måste du lova mig-
-att inte låta henne lämna labbet.
Vi kan inte låta henne skada fler. Förstår du?
- Förstår du? - Jag lovar, jag lovar.
Förlåt.
Snälla Frank, lämna mig inte ensam. Lämna mig inte ensam, Frank!
Zoe?
Det är Frank. Jag ska inte göra dig illa.
Jag vill bara prata.
Jag vill bara prata med dig. Det är allt.
Varför har du sprutan då?
Okej. Visst.
Jag vet att du säkert är livrädd och förvirrad.
Men det är inte ditt fel. Jag gjorde det, det är mitt fel.
Jag är hemskt ledsen, gumman.
Vi ska fixa det här tillsammans.
Vi klarar allt. Hör du det? Det är du och jag. Jag är här.
Jag ska inte göra dig illa. Titta på mig. Jag är hos dig.
- Älskar du mig fortfarande? - Ja, klart jag gör.
Visa mig då.
Det är inte den Zoe du kände. Du måste stoppa henne.
Ta sprutan och avliva henne.
Det var det jag tänkte.
Zoe!
Eva!
Eva.
Zoe?
Eva!
Eva.
Zoe?
Zoe, jag vet att du är här.
Zoe?
- Zoe, snälla! - Var hälsad, Maria, full av nåd.
Herren är med dig. Bed för oss syndare, nu och i vår dödsstund.
Zoe?
- Det är hennes dröm. - Zoe? Zoe.
Zoe, det är okej. Det är jag.
Du gjorde det här. Du anlade branden.
Hör på mig. Det är inte ditt fel. Det här var inte ditt fel.
Du kan stoppa det här, okej?
Du kan öppna dörren.
Så öppna dörren.
Jag är ledsen.
Jag är hemskt ledsen.
- Är du okej? - Hon dödade dem!
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2015.
ANSVARIG UTGIVARE: PIA GRÜNLER