Frygt. En lille død, der fortærer en.
Fra det almindelige til det abstrakte - alle er bange for noget.
En kakerlak! Dræb den!
Jeg har altid fået at vide, at man må lære at leve med den.
Jeg så andre kæmpe imod. Agorafobi, skotofobi, hydrofobi...
Der findes tusindvis af fobier.
Jeg fandt på en måde, at give mine patienter en ny start-
- uden de hæmninger som fobierne førte med sig.
Kammeret animerer dine fobier om til hallucinationer.
Fuldstændig eksponeringsterapi.
Det var der, jeg tog hen.
Til videnskabens udkant.
Vi havde teknologien til at finde en kur, men ingen anden så det.
Klogere personer fejlede, men ikke jeg.
Min agenda var oprigtig-
- og jeg fandt nøglen, som alle andre havde overset.
Amygdala - den del af hjernen, som fornemmer frygt.
Alle andre havde behandlet den, som var den hellig-
-men jeg valgte en anden tilgang.
Amygdala fungerer også som en slags projektor.
Signalet kan aflæses og, desto vigtigere, sendes tilbage igen.
Det virkede.
Jeg gik runde efter runde mod frygten og vandt.
Nogle af mine kolleger påstod, at jeg var sindssyg og farlig.
Men de var bare jaloux.
Men noget... gik galt.
Luk øjnene.
Koncentrer dig kun om lyden af min stemme.
Vil du have jordbær, vanilje eller chokolade?
Dræb os ikke!
Tal med mig.
Du skal fortælle, hvad du ser.
- Ingenting. - Fortæl, hvad du ser.
- En dør. - Godt.
Er det døren til restauranten?
Det tror jeg ikke.
Sådan, Paige. Fokuser på lyden af min stemme.
Paige, du hører ikke efter. Fokuser!
Paige.
Fokuser.
Sådan, Paige. Fokuser på lyden af min stemme.
Jeg er bange.
Paige. Det er blot en hallucination! Du skal bare åbne øjnene.
Paige!
Åbn døren.
Du skal bare åbne øjnene. Åbn dem!
Paige!
Et år senere
Sara? Er strømmen også gået hos dig?
- Jeg er okay. - Okay? Fordi, du tændte et par lys?
Jeg tror, jeg har væggelus. Vil du tjekke min nakke? Det klør.
Det er klamt.
- Lige der. - Slap af!
Ingenting. Bortset fra lus.
Fuck dig. Hvad med at tænde lidt flere lys.
Klap i.
- Har du din lækre date derhjemme? - Han er vel sød nok.
- Husker du hans ven, jeg nævnte? - Nej.
- Du ved ikke, hvad du går glip af. - Lad mig nu færdiggøre studierne.
- Det handler om... - "Ofre." Spar mig for talen.
Ti stille, jeg ler sidst, når jeg bliver en underbetalt lærerassistent.
Gudskelov.
- Smut så, jeg skal møde tidligt. - Du kunne lære ham lidt af hvert.
Ud. Ud!
Kom nu, han er rigtig sød. Og dyster. Det kan du jo lide.
Jo dystrere, desto bedre.
Okay...
Åh gud...
Hallo?
Osborn, er du sindssyg?
Jeg har gjort alt de seneste dage!
Det er et spørgsmål om tid, før checkene bliver afvist.
- Hej. - Hvor fanden er du?
- På klinikken. - Sig, at det er en abortklinik.
Jeg har det sikkert fint. Jeg ville bare tale med Andover.
Kunne du ikke bare ringe? Det er en fire timers køretur.
Stedet ser forfærdeligt ud. Det går nok ikke så godt.
Jeg hørte Bauer tale i telefon. Der er sket et eller andet.
Jeg hader den straffefange. En rigtig voldtægtstype.
Jeg så en artikel om et japansk insekt. Det sprøjter syre i øjnene.
Jeg bliver nødt til at lægge på. Jeg er sent hjemme.
Hallo?
Dr. Andover?
Vi talte om, hvor vigtigt det er, at du genser de her billeder.
Koncentrer dig om lyden af min stemme. Og træk vejret.
Sara! Det er ikke virkeligt!
Dr. Andover?
- Dr. Andover. - Vi har lukket!
Kom så, det er går fint. Kom.
Det går fint. Kom.
Hallo! Kan man få lidt hjælp? Jeg har kørt i fem timer.
- Er du ikke Dylan Dunn? - Lige præcis. Og du er Sara.
Jeg kan godt huske dig. Caylee har det skidt. Hun skal ind til doktoren.
- Hvad er der med Caylee? - Hun skal ind til doktoren.
Hej, Caylee.
- Hvorfor spiser du ingenting? - Jeg kan bare ikke.
- Jeg henter noget at drikke. - Jeg bliver hos hende.
Det gik ellers så godt med dig. Fortæl, hvorfor du ikke spiser.
Jeg ved det...
Jeg ved, at du så det. Du så ham også.
Hvad?
Hallo?! Kan jeg få noget hjælp? - Caylee, er du okay?
- Hvad fanden sker der her? - Gør hende klar.
Vi har jo lukket...
Jeg har hende. - Kom så, op med dig.
Hvorfor tror du, at du havde et tilbagefald?
Det var så... virkeligt.
Masken, pistolen... Jeg kunne lugte krudtet.
Jo, i et par dage efter at have været i kammeret-
- men du har ikke modtaget behandling i et år.
Der findes ikke et eneste dokumenteret tilbagefald i 20 år.
Hvorfor må jeg ikke tale med dr. Andover?
- Hvad var det for noget, han lå i? - Det skal du ikke tænke på.
Det har altid været en hemmelig del af processen.
Selvom han ikke ser, hvad du ser, er det følelsesmæssigt hårdt.
- Hvorfor bruger han ikke kammeret? - Det ville give bagslag.
Sågar være farligt. Han er den eneste, der kan styre den.
Han har ingen frygt, der skal behandles.
Jeg ved ikke, hvad der foregår, men vores frygt vender tilbage.
Hvad er det for noget sort stads, som hun kastede op ud over mig?
Jeg troede, det var galde, men det er tykkere, mere tyktflydende.
Vi har aldrig set sådan noget før på klinikken.
Skjuler du noget for mig?
Det er Paige.
Paige Peterson?
Hun er død.
- Hvad? Hun fik det jo bedre. - Ja. I et stykke tid.
Hun kom tilbage måneder senere for at tale med Andover.
Ligesom jeg gør nu.
- Døde hun i kammeret? - Jeg kan ikke give dig detaljerne.
Jeg har allerede sagt for meget.
Jeg er bange for, at du spilder din tid her.
Jeg udholdt hallucinationerne i kammeret, -
-sov med lyset tændt, jeg gjorde alt.
Caylee er tydeligvis syg. Jeg skal ingen steder.
Sara...
Jeg er ikke i tvivl. Satser man alt, vinder man.
- Det er det, jeg gør. - Endnu en pokal.
Prøv, at slappe af.
Vi giver dig noget mod smerterne.
Caylee er mere syg nu, end da vi behandlede hende.
Sitofobien og dysmorfofobien er så slemme, at hun dør uden mad.
- Hun blev jo helbredt sidste år! - Vi bliver nødt til at lave flere test.
- Læg hende dog i kammeret! - Det bliver ikke aktuelt.
Hvor pokker er doktoren?
Jeg arbejder på en plan B og håber, at Andover er med på den.
- Caylees liv kan afhænge af det. - Jeg bliver og hjælper til.
Har du en ren trøje og et ledigt rum?
Jeg har gjort, som du bad mig om.
Du lovede det.
Giv mig det nu.
Jeg har brug for det.
Paige Peterson, tilføjelse.
I eftermiddags havde jeg...
Du har tid til at gå i boblebad, men ikke til at tale med mig?
Undskyld, men jeg...
- Jeg forstår ikke. hvad der foregår. - Det gør jeg heller ikke.
Der har været en del udfordringer på det seneste.
Jeg hørte det med Paige.
- Det var en ulykke, ikke sandt? - Nej.
Hun var mit ansvar.
- Jeg ville hjælpe hende. Jer alle. - Du hjalp mig. Du reddede mit liv.
Jeg så skytten.
Skytten?
- Nej, det er aldrig sket før. - Forsinket tilbagefald.
- Det er tid til en ny behandling. - Paige var netop i en ny behandling.
Alt gik godt, men på en eller anden måde mistede hun orienteringen.
Hun mistede forbindelsen til mig. Jeg kunne ikke nå hende.
Jeg passede hende i flere måneder.
Hun skulle ikke have ilt eller i respirator. Hvordan er det muligt?
Jeg vidste det. Jeg kunne se-
-at hun stadig led og var bange.
Hvordan endte det?
Jeg lukkede bare hendes øjne.
Og så var hun væk.
Jeg sætter pris på, at du vil hjælpe-
- men... jeg kan simpelthen ikke det her længere.
Hvis du vil have mig undskyldt. Jeg har en del, der skal gøres.
Ved du, at hun kastede det samme sorte stads op, som du har der?
Det ville du vide, hvis du kom ud af dit kontor.
Og nej, jeg tager ikke herfra. Frygtklinikken er lige genåbnet.
Ingen kan finde ud af det her.
Fuck! Jeg hader det her lort!
Det er Osborns problem. Hun må sige det til doktoren.
For fanden da.
Du stjal el for millioner af dollar. Er det her et problem for dig?
Din mor er et problem.
Vi slæber den op ovenpå. Jeg tager testeren på ryggen.
Glem det. Andover har ødelagt elnettet deroppe.
- Du må finde på noget i en fart. - Hvor meget får vi?
Så meget, at vi aldrig behøver arbejde her igen.
- Eller gøre noget ulovligt. - Det lyder jo godt.
Jeg hader den sang.
Jeg kobler et par generatorer sammen. Så kører den ved spisetid.
Ja.
Hør her, skat...
De beholder dig natten over. De skal nok sørge for, at du får det bedre.
De gør det uden frygtkammeret.
Nej! Du skal få mig derind. Uanset hvad.
- Vil du miste mig? - Nej, for helvede.
Det føles som om, at jeg allerede har mistet for meget af dig.
Jeg skal nok få dig derind. Jeg vil gøre alt for dig.
Det kan jeg lide.
Paige? Hvor er vi?
Hvad er der sket med dig? Hvad skete der i kammeret?
Du troede, at du byggede en kasse, men det var i virkeligheden en dør.
Dør? Hvilken dør?
En dør til mig.
Hver gang du lægger nogen i den der tingest-
- opstår der flere sprækker. Og jeg kiggede gennem dem.
Det blev lidt lettere at vride sig.
Jeg lukker dig ikke ind igen.
Paige Peterson.
Kvinde, 26 år.
Afdød.
Den sorte substans-
- synes at fremkalde hallucinationer ved kontakt.
Det får mig til at tro, at det er et slags fobisk restprodukt.
Frygtaffald, kan man sige. Hvorfor har det ikke vist sig før?
Caylee.
Vis mig det.
Hvor?
Jeg forstår.
Hvis det er det, du vil.
Jeg er vildt sulten. Er du sulten?
Min mor giver jo mad.
Ja, men jeg skal have noget nu. Måske kan vi tage noget i nærheden.
- Hej! - Jeg så et videoklip med dig.
- Hvordan så mit hår ud? - Du havde jo hjelm på, dumme!
Det var sejt. Hvornår lærer du mig de tricks?
Aldrig. Din søster ville slå mig ihjel.
Vil du have en milkshake på Eli's?
- Det er jo iskoldt! - Der er varmt derinde. Hvad så?
- Milkshake? - Okay.
Kom så.
Det må du undskylde.
Jeg hader dem. De tygger i mine kabler.
Hvordan får man fat i et egerns hale?
Man haler ind på det.
Osborn til receptionen for patientmodtagelse.
Mrs. Patton.
Jeg er Osborn, terapeut og specialist i PTSD.
Hej.
Jeg hedder Sara.
Han har ikke sagt noget siden skudepisoden.
Blake.
- Lad os få kigget lidt på dig. - Bauer.
Vil du ikke sidde ned?
Det her er ikke, hvad jeg forventede.
Det har ikke altid været sådan her.
Har du været her før?
Jeg var her selv efter ulykken.
Dr. Andover hjalp mig. Han kurerede min skotofobi.
Det er angst for mørket.
Hvorfor kommer du med Blake nu?
Om natten, kun i et par minutter og ikke hver nat-
- er det som om, han ser noget, der virkelig skræmmer ham.
- Noget, der har med ulykken at gøre? - Det ved jeg ikke.
Intet kan bringe ham tilbage til den, han var.
Men jeg kan ikke holde ud, at noget plager ham, -
-uden at jeg ved, hvad det er.
Han er på det rette sted.
Han kan knapt bevæge sig, men gør sig selv ondt af frygt hver nat.
- Vi skal nok hjælpe Blake. - Hvordan?
Ved at give ham væsker og en slikkepind?
Det her er pis og papir!
Knægten lider. Caylee er døden nær, og han tør ikke bruge kammeret?
Han sagde, at han aldrig ville svigte os. Det er det, han gør lige nu.
Før du bliver vred...
Det her er dit livsværk.
Jeg fik den repareret. To af grundene dertil sidder i venterummet.
Det, du og kassen har gjort for min klaustrofobi...
Det er ikke slut endnu, og det ved du.
I 20 år havde jeg ingen grund til at tvivle på, at det her var en kur.
En magisk kugle. Jeg troede, jeg gjorde alting rigtigt.
Det gjorde du! Paige var en tragisk ulykke. Det sker ikke igen.
Jeg vil ikke have, at flere kommer til skade.
Vi kan redde den dreng. Han er endnu et offer for skudepisoden.
Han var så svært skadet, at vi aldrig opdagede ham.
Kan vi ikke give hans mor lidt fred?
Jeg ved ikke, om jeg kan.
Jeg ved det ikke.
Det kan du.
Du kan.
Du kan, og så vil du se-
- at der ikke er noget at være bange for.
Tag det roligt, doktor.
Tro en lille smule.
- Hvorfor tager vi trapperne? - Elevatoren er i stykker.
Hvorfor ligger det i kælderen?
Elevatoren er i stykker.
- Vi lader dig få arbejdsro. - Nej, bliv denne gang.
Med tanke på patientens tilstand er det her noget nyt for os begge.
Denne vej. Kammeret er en meget privat oplevelse.
Dr. Andover må ikke forstyrres.
- Skal han ikke sove? - De drømmer ikke. De sover ikke.
Nu... Luk dine øjne...
...og lyt kun til lyden af min stemme.
Du skal slappe af og lytte til lyden af min stemme.
Vi skal tilbage...
...til restauranten den dag, hvor skudepisoden fandt sted.
Restauranten er fuld af folk, der spiser middagsmad.
Blake... hvad ser du?
Blake? Er du der endnu?
Blake, fokuser.
Fokuser! Du fokuserer ikke.
- Hans puls stiger, vil du stoppe? - Nej!
Blake. Blake!
Hvad foregår der?
- Bauer, kom og tag hende! - Kom med mig.
Lampe.
Du kommer snart op derfra. - Bauer, stolen.
Vi har dig.
Du har ringet til Megan. Læg en besked, så ringer jeg tilbage.
Vil du ikke nok ringe tilbage! Jeg er begyndt at blive bekymret.
Venindeproblemer?
Jeg har brug for en bil.
Det kan sikkert fikses. Men det koster.
Fuck af.
Er der problemer?
- Nej, vi laver bare sjov. - Jeg får ikke fat på Megan!
Mr. Bauer, hent den unge dame.
- Nu! - Okay.
Undskyld mig.
Tak.
Jeg forstår ikke det med det kammer. I er helt besatte af det.
Du forstår det ikke.
Alt blegner, når man er derinde. Man behøver ikke være bange for noget.
- Det er noget vrøvl. - Hvad mener du?
Frygt er noget basalt. Babyer fødes med det.
Den tilhører vores genetiske kode. Vor art er overlevet på grund af den.
Frygt har ingen plads i min verden.
Og nu bygger en fyr så en kasse og vil lege gud med os.
Ikke på vilkår.
- Jeg behøver ikke ligge i en kasse. - Så glem alt om at ligge i min.
- Var du ikke patient? - Nej, jeg var i kassen én gang.
- Hun viste dine vilde videoer. - Hvad siger han til sin første gang?
- Det var ikke særlig pænt sagt. - Vær ikke sådan et røvhul.
Vi går ind og spiser.
Det kræver bare en skydegal tosse, og så kan ingen styre maskinen.
Vis nu lidt respekt. Bare lidt.
Han var ikke lige så heldig som resten af os den aften.
- Hjælp! Hallo! - Dit gamle værelse venter på dig.
- Sådan. - Fantastisk.
Jeg har savnet dig. Du er sgu en vaskeægte solstråle.
Som altid ligger I i top, når det kommer til gæstfrihed.
"Gæstfrihed..." Jeg skal give dig gæstfrihed.
Gudskelov!
- Jeg var så bekymret. Er du okay? - Ja.
Jeg troede, det ville gå over af sig selv.
Jeg har så meget at fortælle.
Jeg går i bad. Vi ses efter sessionen.
Kom her. Kom her.
- Hvad er der? Er du okay? - Nej.
Nej? Hvad er der i vejen?
Nu... skal du bare fokusere på lyden af min stemme.
Nu... skal du tilbage...
Du skal vende tilbage til restauranten.
Er du der?
Er du på restauranten? Du ser din kæreste.
Du ser Dylan.
Jeg er i sikkerhed.
Jeg ser dem.
Jeg vil have, at du fortæller præcis, hvor du er.
- Jeg er i sikkerhed. - Godt.
Nu er der kun et kort øjeblik til episoden.
Ser du nogen nærme sig døren?
Jeg ser ham.
Ser du din bror?
Ser du lille Kevin sidde overfor dig?
Jeg... Jeg ser ham.
Hvad har han på?
Se det for dig. Hvad spiser du?
- Se det hele foran dig. - Jeg vil ikke huske det hele!
Det skal du. Stol på mig.
- Kig på din bror nu. - Nej!
- Jeg kan ikke. - Kig på Kevin!
Få mig ud herfra!
Jeg vil have, at du ser det hele.
Få mig ud herfra!
Det er smertefuldt at genopleve den dag, men du kan ikke gemme dig.
- Gage hjælper dig til dit værelse. - Det der skulle jo ikke ske!
- Han lovede mig det! - Jeg skal nok hjælpe dig.
Slip mig! Jeg er ikke en krøbling! Jeg sidder ikke i rullestol!
Pas nu på!
- Det handlede slet ikke om mad. - Nej. Bestemt ikke.
Hej, må jeg komme ind?
Det er okay.
Vil du høre en hemmelighed?
Jeg har altid været bange for mørket.
Fra jeg var helt lille... i mit soveværelse.
Da skudepisoden fandt sted...
...fulgte fyren efter mig. Mig og kun mig.
Da han begyndte at skyde lysstofrørene i stykker...
Da var jeg ikke længere bange for ham.
Jeg var bange for mørket.
Jeg var bange for monstre i mørket.
Nå, men...
Dr. Andover hjalp mig virkelig.
Indtil for nylig.
Jeg overvejer, om det måske er smart at være mørkeræd.
Det er okay...
Det er okay.
Jeg ser også... monstre.
Jeg ser mons...
Sara, dr. Andover vil tale med dig.
Jeg er snart tilbage.
Blake?
Er du okay?
Hvad er der i vejen?
Fuck!
Ja, hårdere!
Hårdere. Gør mig ondt!
Gør mig ondt, for fanden! Hårdere!
- Hårdere! - Hvad fanden sker der med dig?
- Kan vi ikke bare være normale? - Ud med dig! Ud!
- Du er uduelig. - Det her er latterligt.
Ud.
- Han bevæger sig igen. Han snakker. - Jeg ved det.
Blake bevægede sig!
- Hans hjerneaktivitet er tredoblet. - Hvorfor er det ikke fantastisk?
Det, der skete med Blake, er ganske enkelt ikke muligt.
Sådan fungerer kammeret ikke. Det helbreder ikke skudskader.
Det åbner bare døren til en del af hjernen, som folk holder lukket.
Hvorfor sagde du så til hans mor, at det nok skulle hjælpe?
Vi kunne måske forbedre hans funktioner en smule-
- men det her? Det er umuligt. Det er farligt.
Eller et mirakel. Eller i det mindste en forbandet god bivirkning!
Hvorfor ringer du ikke til lægetidsskrifterne og fortæller det?
Jeg opfandt den forbandede ting! Jeg ved, hvad den er i stand til!
Det her giver måske mening.
Blakey? Blakey? Er du okay?
Hvad er det, du ser? Hvad sker der? Der sker dig ikke noget!
Du er hos mor. Mor er her.
Det her er amygdala, den del af hjernen hvor frygten genereres.
Indtil i dag var hele Blakes frontallap svært skadet af kuglen.
Ingen respons overhovedet.
Der er noget med kammeret. Det gør noget ved jer. Af en grund.
Sara, kig ikke sådan på mig.
Jeg ved, det lyder vanvittigt, især når det kommer fra en videnskabsmand.
Jeg er oprigtig bange for, at det er et ondskabsfuldt væsens værk.
Du kan ikke stoppe nu.
Det er ikke en mulighed.
Og hvorfor skulle en ondskabsfuld kraft ville gøre Blake klogere?
...hvorfor skulle en ondskabsfuld kraft ville gøre Blake klogere?
Så han kan føle frygt igen.
Hvor slemt er det?
Ikke så slemt.
Tag en dyb indånding. Jeg bliver nødt til at skære, okay?
Okay.
Tag en dyb indånding. Slap af. Træk vejret.
Det kommer til at trykke lidt nu. Jeg bliver nødt til at presse på den.
- Det gør ondt! - Tag en dyb indånding og sid stille.
- Det klør. - Jeg ved det godt. Træk vejret.
Sid helt stille, så jeg kan gøre det rent.
Det gør ondt.
Det er som om, noget kryber rundt derinde. Er der noget derinde?
Hvad fanden er det der?! Hvad er det?
Hej, må jeg komme ind?
Selvfølgelig.
Jeg vidste ikke, at du er tatoveret.
- Gjorde det ondt? - Det ved jeg ikke.
Kan du huske noget?
Hvad husker du om den aften?
Sara...
Jeg ser glimt... i kammeret.
Det er ikke som med jer.
Hvornår kommer din mor og henter dig?
Det ved jeg ikke... og jeg er også ligeglad.
- Hun virker lidt overbeskyttende. - Ja...
Sådan kan man godt sige det.
- Men hun bekymrer sig i det mindste. - Hold op med at tale om hende!
Undskyld.
Ved du, hvad der havde været rart? Hvis vi havde kendt hinanden før...
...alt det her lort skete.
Det havde været rart.
Hjørnelampe. Stue 2A.
For satan! Hvad fanden laver du? Hvor fandt du den klamme maske?
- I kælderen. - Den er ultra klam.
- Vær nu ikke sådan en tøs. - Du skræmte livet af mig!
Din lede satan!
- Fandens også. - Passer du ikke dit arbejde?
Jo, på samme måde som jeg ordner din mor: otte timer om dagen!
Der skal vist skiftes et par installationer.
Vi skal være klar til at slå over på nødgeneratoren. Det blæser op.
Hvad fanden?
Jeg er glad for, at du og Sara har det så godt sammen.
Hvordan har du det?
Fint, tak.
Under din session i kammeret, så du da noget underligt?
Hørte du en stemme, der ikke var min, som forsøgte at tale med dig?
Må jeg?
Masken fra restauranten. Var det den, du så?
Jeg forstår godt, hvor traumatisk det minde kan være for dig.
Skræmmende.
- Blake. - Det er en skræmmende maske.
Det er bare en maske.
Vi bærer alle masker hver dag. Vi gemmer os bag sociale masker.
Vi kunne ikke overleve uden dem.
Det, der skræmmer dig, er ikke masken.
Det, der skræmmer dig, er det, den står for.
Jeg bliver nødt til at stille dig nogle ubehagelige spørgsmål.
Det kan gøre dig oprørt.
Værsgo.
Jeg bliver nødt til at vide, hvor du helt præcis sad på restauranten.
Jeg ved det ikke.
Okay. Hvad havde du på?
Kan du huske det?
- Hvad spiste du? - Jeg ved det ikke.
Pommes frites. Hvordan kom du derhen? Sammen med hvem?
- Hvad spiste du? Hvad havde du på? - Jeg ved det ikke.
- Du kan gøre det. Svar! - Kig på mig.
Du ved ingenting.
Doktor, du bliver nødt til at komme med.
- Var du der overhovedet den dag? - Doktor?
- Kælderen. Det er insektpigen. - Blake har udviklet nekrofobi.
Jeg burde klargøre en stue. Hvis det værste skulle ske.
- Jeg ved ikke, hvad det værste er. - Hvad skal jeg ellers gøre?
Hun river sig selv i stykker.
Herinde har vi i det mindste en chance for at nå ind til hende.
Eller også når noget andet ind til hende.
Jeg vil have, at du lukker øjnene.
Megan? Megan?
Nej!
En mand har skudt og dræbt seks på en populær restaurant-
- inklusiv en syvårig dreng. Politiet leder efter gerningsmanden-
- der skulle være maskeret og tungt bevæbnet.
- Kom nu, din irriterende satan. - Hvad sker der med lyset?
Strømmen svigter, men dr. O. synes, at jeg skal samle senge til tosserne.
Din ven er nede i kammeret. Hun flippede ud.
- Megan? - Lige præcis.
Kan du vise mig derned?
Jeg er træt af at være stuepige. Kom, jeg viser vej.
Shit!
Megan! Sig noget!
- Åbn den! - Megan?
Megan, sig noget. Kig på mig.
Bauer, kom ned til kammeret nu!
Lad os få hende ud derfra.
Læg hovedet der. Hvad er der galt med hende?
Jeg kan ikke finde Andover. Han er forsvundet.
- Hvad er der med hendes øjne? - Hun blinker ikke engang.
Det var det samme med Paige. Umulig lav puls og blodtryk.
Hun burde være død. - Det er okay.
Luk ikke hendes øjne. Ikke engang et kort øjeblik.
Hun skal på hospitalet.
Jeg kan fungere som sygeplejerske, men intet er, som det skal være her.
- Hun skal på hospitalet. - Jeg kan bære hende.
- Hun skal på hospitalet. - Glem det.
Døre og vinduer er helt klistret til af den der tjære.
- Vent... Jeg har intet signal. - Heller ikke jeg.
Jeg ved ikke, hvad der sker, men vi er på røven.
Jeg har brug for mere udstyr. Hvis hun vågner fra det her-
- får vi brug for flere tæpper, så vi kan hæve hendes kropstemperatur.
- Jeg er snart tilbage. - Nej, ingen ved, hvad der foregår.
- Du burde ikke løbe rundt alene. - Jeg tager chancen.
For pokker, det er klamt!
Paige.
Vil du ikke nok hjælpe mig.
Jeg ved, hvem du er.
Jeg slipper dig ikke igennem igen.
Døren er lukket.
Du fjerner så meget mad fra mit bord.
Jeg skal tilbage.
Du er hjemme nu.
Jf. kropstemperaturen burde hun være død. Jeg kan ikke nå hende.
Det er som om, at et eller andet ikke vil lade hende dø-
- og fastholder hende i tilstand værre end døden. I konstant frygt.
Jeg forsøgte dumt nok at slette en nødvendig menneskelig funktion-
-vores ældste følelse.
Nu vil frygten selv leve og ånde på egen hånd.
Jeg tror, at et væsen forsøger at trænge ind i vores verden.
Frygten planlægger måske at bruge os alle som værter.
Det var på tide, at du kom. Giv mig en hånd.
Dit dovne svin.
Kom nu! Læg det pornoblad!
Den her fikser ikke sig selv.
Hvad fanden sker der her?
Hvad fanden?
Det var et skud. Vi må væk herfra.
- Hvordan skal det lade sig gøre? - Jeg finder på noget.
Fuck!
Hvad foregår der? Fandt du ham?
- Bauer, vil du finde Andover? - Den har brug for mig.
Den vil have mig med. Jeg vil ikke.
- Bauer? - Jeg vil ikke være med.
- Hvad er der i vejen med dig? - Det her er døren.
Du tror virkelig, at han vil lade mig tage herfra.
- Hvem fanden snakker du om? - Han kommer.
Bauer, vil du ikke nok hente dr. Andover?
Hvad er der med dig? Bauer!
Du forstår det stadig ikke. Han kommer.
Det er sådan, man kommer herfra!
- Kan du høre ham? - Du taler i vildelse.
Jeg pressede mod ruden. Den pressede igen. Det lader mig ikke gå.
- Nej! - Det er okay.
- Det er snart overstået. - Nej, jeg har en ide.
Caylee!
Bauer!
Du lovede det! Du lovede, at jeg skulle være sammen med ham!
Få mig væk herfra!
Forsvind!
Jeg holder mine løfter. Vil du hilse på Kevin?
Værre end døden. En konstant frygt.
Mine utallige fobibehandlinger udsulter den.
Den er ubarmhjertig og tålmodig.
Den bliver nødt til at spise, og vil ikke nægtes sin føde.
Dr. Andover?
Tro nu lidt.
Er det...? Er det dig?
Tro nu lidt.
Er du okay?
Alt skal nok blive godt.
Værre end døden.
En konstant frygt.
Andover?
Andover!
Nej! Åh gud!
Sara, en ting havde du ret i.
Nogen gange er det godt at være mørkeræd.
Blake!
Det her er ikke dig. Det er ikke dig, Blake.
Så fortæl mig, hvorfor masken føles så bekendt?
Du har ingen maske på. Mærk dit ansigt.
Du dræbte dem alle sammen! Du burde være død!
Jeg kan huske dig.
Det var mig. Det var mig.
Jeg gjorde det! Tilgiv mig!
Blake, vi må væk herfra!
Nej!
- Hvordan sluttede det? - Jeg lukkede bare hendes øjne.
Fuck!
Dylan.
Vil du hilse på Kevin?
Megan! Stop!
Slip!
Der er ikke mere at frygte.
- Der er kun os. - Jeg ved det.
Men den kommer igen. Og så er den stærkere.
Frygten dør aldrig.
- Den var ude efter dig hele tiden. - Det var min skyld.
Jeg åbnede døren.
Så lad os skifte låsen.
Det er tid til en sidste behandling.
Frygten er ubarmhjertig-
Den bliver nødt til at spise, og vil ikke nægtes sin føde.
Jeg så, hvad den gjorde for at nå frem til mig.
Jeg er bange for at frygten vil udnytte mig-
- min klinik og kammeret til at skaffe sig føde.
Og konsumere... os alle.
Luk øjnene. Koncentrer dig om lyden af min stemme.
Frygten dør aldrig.