Frica...
O mică doză de moarte ce te consumă.
De la concret până la abstract,
toată lumea se teme de ceva.
Un gândac! Să-l omoare cineva!
Să-l omoare cineva, repede!
Am fost întotdeauna de părere că trebuie să trăiești cu frica.
Să o accepți.
I-am văzut pe ceilalți luptând cu teama.
Agorafobie, nictofobie,
hidrofobia, acrofobie.
Sunt mii de fobii definite.
Eu am găsit o cale
prin care să le ofer pacienților
o scăpare de inhibițiile și restricțiile
cauzate de fobiile ce le dominau viețile.
Camera asta animează fobiile sub forma halucinațiilor.
Nu!
Terapie prin imersiune totală...
Asta am făcut eu.
Am împins limitele științei și depravării senzoriale.
Aveam demult tehnologia necesară pentru leacuri,
dar lumea parcă era oarbă.
Oameni mai deștepți ca mine au dat greș...
Dar eu am reușit.
Modul meu de lucru era pur,
astfel am găsit adevărul pe care nimeni nu l-a recunoscut,
adevărul trecut cu vederea de toți.
Amigdala...
Porțiunea creierului care simte frica.
Toți ceilalți s-au perindat pe lângă ea,
au tratat-o ca pe ceva sacru,
dar eu am ales o abordare diferită.
Amigdala are și rol de proiector,
primește semnale foarte ușor.
Mai importat de atât, trimite înapoi eferențe.
Funcționa!
Rundă după rundă,
luptam cu frica și o învingeam.
Nu!
O parte din colegi au încercat să-mi infirme teoriile,
m-au numit nebun, periculos și atroce.
Erau geloși.
Dar ceva nu a mers...
Traducerea si adaptarea: Azael/SethV facebook.com/AzaelRO - www.subtitrari-noi.ro
Închide ochii.
Concentrează-te la vocea mea.
De care dorești? Cu căpșuni?
Vanilie? Ciocolată?
- Vanilie. - Vanilie?
Nu face asta. Te rog...
Vorbește cu mine.
Vreau să îmi spui ce vezi.
Nu văd nimic.
Spune-mi ce vezi!
O ușă.
Bun.
E ușa restaurantului?
Nu cred.
Bravo, Paige.
Ascultă-mi vocea.
Paige, nu mă asculți!
Concentrează-te!
Paige...
Concentrează-te!
Așa, Paige.
Ascultă-mi vocea.
Îmi e frică!
- Paige. - Nu!
Paige, e doar o halucinație!
Trebuie doar să îți deschizi ochii.
Lasă-mă să intru.
Paige! Paige!
Deschide ușa.
Trebuie doar să-ți deschizi ochii!
Deschide ochii, Paige!
Paige, deschide-i, acum!
Paige.
Paige!
Sara.
Ai rămas și tu fără electricitate?
Sunt bine.
Serios?
Fiindcă ai aprins câteva lumânări?
Cred că am purici.
Te uiți la gâtul meu puțin? Mă mănâncă foarte rău.
Îi simt cum se mișcă pe mine.
E scârbos!
Acolo.
Liniștește-te!
Fir-ar să fie.
Nimic.
- Serios? - În afară de păduchi.
Du-te dracului!
De ce nu aprinzi mai multe lumânări?
Taci din gură.
Tipul ăla grozav e la tine?
E destul de frumușel.
Mai ții minte când ți-am spus că are un prieten?
Nu, nu mai știu.
Nu știi ce ratezi!
Nu! Vreau să termin facultatea întâi,
apoi o să mă gândesc și la alte chestii.
Trebuie să fac sacrificii.
Sacrificii pentru binele tuturor!
Știu, scutește-mă.
Taci! Tot eu o să râd la urmă,
când voi fi o asistentă universitară prost plătită!
Slavă Domnului!
Poți să pleci, nescărpinat-o!
Merg la scoală dimineață.
Ai putea să-i dai câteva lecții tipului ăsta.
- Ieși afară. - Ce-i?
Ieși afară, haide.
Fii serioasă! E frumușel și are o latură mai întunecată.
Știu că-ți plac tipii de genul ăsta.
Cu cât sunt mai întunecați, cu atât mai bine.
Bine...
O, Doamne!
Doamne...
E cineva aici?
Nu e treaba mea!
Nu sunt magician și nici la pompe funebre nu lucrez!
Osborn, ai înnebunit?
În ultimele câteva zile,
simt că am luat-o razna.
Nu va trece mult timp
până când cecurile vor începe să fie respinse.
- Salut. - Doamne!
Unde naiba ești?
Sunt la clinică.
Spune-mi, te rog, că faci avort.
Sunt bine, nu te îngrijora.
Vreau numai să vorbesc cu Andover.
Și nu puteai să-l suni?
E mai bine să conduci patru ore?
Locul ăsta arată ca naiba.
Nu cred că-i merge prea bine afacerea.
L-am auzit pe Bauer vorbind la telefon.
Cred că s-a întâmplat ceva aici.
Îl urăsc pe tipul ăla.
E foarte aspru.
Fii atentă!
Am citit un articol despre o gânganie din Japonia.
Poate zbura și scuipă acid în ochii oamenilor.
Trebuie să închid, bine? Ajung acasă mai târziu.
Super...
E cineva aici?
Dr. Andover?
Am discutat cât este de important
ca tu să rememorezi acele imagini.
Concentrează-te, ascultă-mi vocea.
Respiră.
Oprește-te!
Sara, nu e real!
Dr. Andover?
Dr. Andover.
E închis!
Haide, ești în regulă.
Haide.
E în regulă.
Mă ajută cineva?
- Poftim? - Doamnă!
Am condus cinci ore!
Vreau să vii...
Stai puțin, tu ești Dylan Dunn?
Da, așa e.
Da...
Tu ești Sara, îmi amintesc de tine.
Caylee e afară, se simte foarte rău.
Trebuie să fie consultată de doctor imediat!
Caylee e aici? Ea ce a pățit?
Trebuie să o ducem într-un salon, trebuie să o vadă doctorul.
Bună.
Caylee...
De ce nu mănânci?
Nu pot...
Mă duc să iau ceva de băut.
Bine, am eu grijă de ea.
Caylee, îți mergea foarte bine.
Spune-mi, de ce nu mănânci?
Știu.
Știu că ai văzut ce am văzut și eu.
Știu că l-ai văzut și tu.
Poftim?
Să mă ajute cineva!
Caylee, ești bine?
Ce dracului faceți aici?
Pregătește-o, te rog!
E închisă clinica...
- Caylee. Caylee! - Am eu grijă de ea.
Hai cu mine.
Haide, ridică-te.
Te ținem noi.
De ce crezi că ai avut un episod nou?
Era foarte...
Foarte real.
Masca, arma...
Am simțit mirosul prafului de pușcă.
La o zi după ce ai fost în Cameră e în regulă,
dar tu n-ai fost acolo de mai mult de un an.
Nu s-a mai auzit de așa ceva.
Nu există vreun caz documentat
de reapariție a episoadelor de fobie
de acum 20 de ani, de la construcția Camerei.
Nu înțeleg de ce nu pot vorbi cu dr. Andover.
În ce era băgat?
Nu te gândi la asta.
A fost întotdeauna o parte secretă a metodei sale.
Cum adică?
Chiar dacă nu vede ce vezi tu,
este supus unui stres emoțional foarte puternic.
De ce nu merge și el în Cameră?
Fiindcă nu e productiv
și ar putea fi chiar periculos.
Numai el știe cum să o opereze.
După cum ți-ar spune și el, Sara,
nu îi este frică să trateze pacienți.
Nu știu ce se întâmplă,
dar fobiile tuturor reapar.
Ce e chestia asta neagră pe care a vomitat-o pe mine?
La început, am crezut că e bilă,
dar e mai densă, mai vâscoasă.
Pot să îți spun numai că nu am văzut așa ceva la clinică până acum.
Îmi ascunzi ceva?
E vorba de Paige.
Paige Peterson?
A murit.
Cum adică? Se simțea mai bine...
S-a simțit mai bine...
O perioadă.
A venit după câteva luni, insista să discute cu Andover.
Exact cum fac eu acum.
A murit în Cameră?
Nu-ți pot spune mai multe, Sara.
Am spus deja prea mult.
Mă tem că îți pierzi timpul aici.
Nu pot să mă întorc la cum am fost.
Am suportat halucinațiile din Cameră,
am dormit cu lumina aprinsă, am făcut tot ce trebuia.
Evident, Caylee e bolnavă.
Nu plec.
Sara...
Când ai știut că vei putea prelua conducerea?
Am știut de la început.
Nu mă îndoiesc de asta.
Trebuie să fii concentrat, să dai tot ce poți.
Dacă faci asta, ai victoria asigurată,
iar eu nu o să mă opresc. Asta fac, am făcut și voi face.
Încă un trofeu în palmaresul tău...
Încearcă să te relaxezi.
O să îți dau ceva pentru durere, bine?
Liniștește-te.
Mă tem că e mult mai bolnavă
decât atunci când am tratat-o prima dată.
Sitofobia și obsesia ei pentru defectele propriului corp
sunt la punctul în care o pot ucide,
- dacă nu va începe să mănânce. - Nu înțeleg.
Era vindecată când am fost aici anul trecut.
De ce nu o poți trata prin metode tradiționale?
Ar trebui să-i mai fac câteva teste pentru asta.
De ce nu o bagi în Cameră?
Se pare că nu se poate.
De ce? Pentru asta am venit aici.
Unde e doctorul? Trebuia să fie aici.
- De ce nu o vizitează? - Vă înțeleg.
Între noi fie vorba, încercăm să găsim o alternativă
și sperăm că Andover va fi de acord.
Viața lui Caylee depinde de asta.
Trebuie să se întoarcă cu picioarele pe pământ.
- Știu. - O să rămân să o ajut pe Caylee.
Ai cumva o cămașă curată și un pat liber?
- Sigur. - Mulțumesc.
Am făcut ce mi-ai cerut...
Mi-ai promis... Mi-ai promis.
Dă-mi ce doresc.
Te rog, am nevoie.
Paige Peterson, anexă.
În după-amiaza asta...
Ai timp să faci o baie în jacuzzi,
dar nu ai timp să vorbim?
Îmi pare rău, dar...
Nu înțeleg ce se întâmplă aici.
Nici eu.
Nu ne-a fost prea ușor în ultima vreme.
Am aflat de Paige.
- A fost un accident, nu-i așa? - Nu.
Eu am fost responsabil pentru ea, Sara.
Voiam să o ajut.
Am vrut să vă ajut pe toți.
Pe mine m-ai ajutat.
Mi-ai salvat viața.
Am văzut ucigașul.
Ucigașul?
Asta nu s-a mai întâmplat până acum.
Recidivă tardivă, știu.
Osborn mi-a spus.
Cred că îmi trebuie o ultimă sesiune.
Așa a fost la Paige!
Totul era în regulă, dar cumva, a pierdut controlul.
A pierdut legătura cu mine.
N-am putut să ajung la ea.
Sara, am îngrijit-o luni de zile.
Nu a avut nevoie de oxigen.
Nu a avut nevoie de ventilație automată. Cum e posibil?
Mi-am dat seama...
Puteam să văd că încă suferea,
că încă era îngrozită.
Cum a murit?
I-am închis ochii, pur și simplu.
Și s-a dus...
Apreciez faptul că vrei să ajuți.
Chiar apreciez.
Dar nu pot să mai fac lucrurile astea.
Așa că te rog să mă scuzi, am câteva lucruri de făcut.
Caylee încă vomită chestia aia neagră din fiola ta?
Ai ști asta dacă ai fi ieșit din birou.
Din nefericire, dr Andover, eu nu o să plec.
Clinica Fricii e din nou deschisă.
Nimeni nu trebuie să afle ce facem,
altfel vom avea multe probleme.
La dracu! Urăsc chestia asta!
E problema lui Osborn acum.
O să-i spună ea doctorului.
Fir-ar să fie.
Ai furat electricitate în valoare de milioane de dolari,
legând ilegal sere la rețea.
Vrei să îmi spui că asta-i o provocare pentru tine?
Știi ce? Mă-ta e o provocare!
Asta cred eu.
De ce nu ducem chestia asta înapoi sus?
Pot să fentez siguranțele acolo.
Nici gând!
Andover a distrus sursa de electricitate de acolo.
Trebuie să găsești o soluție, repede!
Cât de mare e suma din cecul ce-l vom primi?
Atât de mare încât nu vom mai lucra vreodată aici
și nu vom mai face alte măgarii care ne-ar putea duce la pârnaie.
Sper să fie așa.
Prostule!
Urăsc cântecul ăla.
Dacă mă învârt bine și găsesc ce-mi trebuie,
pot să fac chestia asta să meargă până la cină.
- Perfect. - Mă întorc imediat.
Da!
Iubito, ascultă-mă.
Vei rămâne aici peste noapte, sub observație.
Te vor face bine.
Te vor vindeca!
Dar o vor face fără Camera Fricii.
Nu!
Trebuie să ajung acolo, orice ar fi.
Vrei să mă pierzi?
Bineînțeles că nu vreau să te pierd!
Simt că am pierdut deja o mare parte din tine.
Bine.
Bine, o să am grijă să ajungi acolo.
Aș face orice pentru tine.
Îmi place asta.
Paige?
Unde suntem?
Ce ai pățit?
Ce s-a întâmplat în Cameră?
Credeam că aveai să construiești o cutie.
În schimb, ai construit o ușă.
O ușă?
Ce ușă?
O ușă pentru mine.
De fiecare dată când ai pus pe cineva acolo...
Ai crăpat ușa câte puțin.
M-am uitat prin crăpăturile lăsate de tine
și mi-a fost mai ușor să mă transform.
Nu o să te las să faci asta din nou.
Paige Peterson, femeie.
26 de ani. Decedată.
Această substanță neagră
pare să producă halucinații la contact direct,
ceea ce mă face să cred că este un fel de reziduu fobic...
O emanație a fricii, să-i spunem.
De ce nu s-a manifestat niciodată până acum?
Caylee.
Arată-mi.
Unde?
Înțeleg.
Dacă asta îți dorești...
Îmi e foarte foame.
Cum te simți? Îți e foame?
Știi că mama mea va găzdui cina aia diseară, nu?
Da, dar vreau să mănânc până atunci.
Putem merge să mâncăm undeva aproape.
- Ce faci, amice? - Ce faci, prietene?
Te-am văzut într-un filmuleț!
Chiar așa? Cum îmi stătea părul?
Nu știu! Purtai o cască, fraiere!
Dar a fost foarte mișto!
Când o să mă înveți și pe mine răsucirile alea grozave?
Nici gând! Soră-ta mi-ar f...
Soră-ta m-ar lua la bătaie, nu pot.
Ia spune, ștrengare, vrei să bei un milkshake la Eli?
Gumești? E frig de mori!
Nu fi pămpălău!
E cald acolo.
Ce zici?
Milkshake?
- Bine. - Bine!
- Batem palma. - Batem palma!
- Haide. - Să mergem.
La naiba, drăguțo.
Îmi cer scuze.
Urăsc chestiile astea.
Îmi rod firele tot timpul!
Hei!
Știi cum se prinde o veveriță surprinzătoare?
O iei prin surprindere!
Osborn, te rog vino la recepție pentru o internare.
Osborn.
Doamna Patton.
Eu sunt Osbourn, șefa de secție,
sunt specializată în sindromul post-traumatic.
Mă bucur că ați putut ajunge.
Desigur.
Bună.
Sunt Sara.
Nu a vorbit de la schimbul de focuri.
Blake?
Hai să te ducem într-o sală de examinare,
o să te simți mai confortabil acolo.
Bauer.
Între timp, stați jos.
Trebuie să vă spun că nu mă așteptam la asta când am venit aici.
Nu a fost așa întotdeauna.
Ai mai fost aici în trecut?
Și eu am venit după un incident.
Dr. Andover m-a ajutat foarte mult.
Mi-a vindecat scotofobia.
Scuzați-mă...
Teama de întuneric.
De ce l-ați adus pe Blake aici?
Noaptea, pentru câteva minute... Nu chiar în fiecare noapte...
Parcă vede ceva...
Ceva ce îl sperie foarte tare.
Vede ceva legat de incident?
Nu știu.
Știu că nimic nu îl va vindeca, cel puțin, nu complet.
Dar nu suport gândul că este terorizat de ceva...
Și că nu știu despre ce e vorba.
Cred că e în locul potrivit.
Știi că puștiul acela abia se poate mișca,
dar că e atât de speriat încât își face rău în fiecare seară?
Îți promit că îl vom ajuta pe Blake.
Cum?
Îi veți da multe fluide
- și bonus o acadea, ca lui Caylee? - Vorbește mai încet.
Nu! Astea sunt prostii, știi bine!
Copilul acela suferă!
Caylee e aproape moartă,
iar lui îi e prea frică să utilizeze Camera?
Sara!
A spus că nu ne va dezamăgi, nu?
Ne dezamăgește foarte tare, chiar acum.
Ascultă-mă, înainte să te enervezi...
Asta e munca ta, de o viață.
Am reparat-o din motive temeinice,
iar două dintre aceste motive sunt într-un salon.
Ce ai făcut, alături de cutia asta,
pentru claustrofobia mea, pentru toți oamenii pe care i-ai ajutat...
Nu s-a terminat, știi bine.
În peste 20 de ani, nu am avut motive să mă îndoiesc
că este altceva decât un leac...
Un dar fermecat.
Am crezut că am făcut totul cum trebuia.
Așa este!
A fost un accident teribil.
Ce s-a întâmplat cu Paige a fost o tragedie...
Dar nu se va întâmpla din nou.
Nu vreau să fie rănit nimeni altcineva.
Putem să-l salvăm pe băiatul ăsta...
E o altă victimă a acelui jaf armat,
iar el a fost rănit atât de profund încât nu a fost observat până acum.
Nu vrei să-i oferim mamei sale puțină liniște?
Să îi spunem ce-i chinuie fiul?
Nu știu dacă pot.
Nu știu!
Poți.
Când o vei face vei vedea că nu ai motive să te temi.
Nu vă faceți griji, domnule doctor.
Aveți puțină credință.
Nu înțeleg.
- De ce mergem pe scări? - Liftul nu funcționează.
De ce e la subsol?
Fiindcă nu funcționează liftul.
Suntem gata, vă lăsăm pe dvs, domnule doctor.
Te rog, rămâi de data asta.
dată fiind condiția în care se află pacientul,
amândoi suntem într-un teritoriu neexplorat.
- Desigur. - Mulțumesc.
Pe aici.
Camera este un mediu de experiență foarte privat pentru pacienți.
Este vital pentru dr. Andover
ca în timpul sesiunii să nu fie distras.
Nu îl veți anestezia?
Nu lucrăm cu vise aici.
Pacienții noștrii nu sunt adormiți, niciodată.
Închide ochii...
Ascultă-mi vocea.
Vreau să te relaxezi și să asculți
sunetul vocii mele.
Ne vom întoarce...
Suntem la restaurant, în ziua asaltului.
Restaurantul este plin, oamenii prezenți își iau cina.
Blake, ce vezi?
Blake, ești acolo?
- Blake, concentrează-te. - Nu face asta.
Te rog!
Concentrează-te, Blake.
Blake, nu te concentrezi!
Are pulsul crescut. Doriți să ne oprim?
Nu. Blake!
Ce se întâmplă?
Bauer, vrei să o iei de aici?
- Ce i se întâmplă? - E în regulă.
Doamnă, trebuie să veniți cu mine.
Lanternă!
E în ordine, Blake.
O să te scoatem de aici imediat.
Bauer, adu-i scaunul.
Avem noi grijă de tine, stai liniștit.
Salut, sunt Megan.
Dacă-mi lași un mesaj, s-ar putea să te sun eu.
Megan, vrei să mă suni?
Încep să îmi fac griji.
- Rahat! - Probleme cu iubita?
Am nevoie de o mașină.
Cred că te pot ajuta.
Dar te va costa.
Du-te dracului.
Avem vreo problemă?
Nu, domnule.
- Glumeam și noi. - Nu o găsesc pe Megan.
Au trecut șase ore, nu-mi răspunde la telefon.
Domnule Bauer...
Te vei duce după tânăra domnișoară.
Acum.
Am înțeles, domnule.
Sigur că da.
Îmi cer scuze, domnule.
Iertați-mă.
Mulțumesc.
Nu vă înțeleg, cu Camera asta a voastră.
Parcă sunteți obsedați.
Tocmai, nu înțelegi.
Totul se stinge când ești acolo.
Nu trebuie să îți mai fie frică, de nimic.
Vrăjeală.
Ce vrei să spui?
Frica e un instinct primar.
Copiii se nasc cu acest sentiment.
E o parte din codul nostru genetic.
Am evoluat și am supraviețuit datorită fricii.
Știu totul despre frică, dar nu am loc pentru ea în lumea mea.
Tipul ăsta a construit o cutie
și vrea să se joace de-a Dumnezeu, vrea să înceapă să sape
în mințile noastre după cine știe ce. Nici nu mă gândesc.
Mai bine merg pe instinct.
Nu am nevoie de cutii.
Să știi că în "cutia" mea nu o să mai intri.
- Și tu ai fost pacient, nu-i așa? - Nu am fost pacient aici.
Am fost în chestia aia o singură dată.
Am văzut multe filmulețe cu tine și toate cascadoriile cu motocicleta.
Da? Hai să îl întrebăm pe el cum a fost prima dată în cutia aia.
Ai fost cam nesimțit, nu crezi?
Nu fi măgar!
Mergem înapoi, o să mâncăm înăuntru.
Se pare că e nevoie numai de un psihopat cu o armă
ca să transformi pe cineva într-o legumă.
Fii mai respectuos.
Nu-i așa greu.
Se pare că nu a fost la fel de norocos ca noi în noaptea aia.
Ajutor! Alo?
Mă aude cineva?
Megan, vechea ta cameră este gata.
Poftim!
Super!
Mi-a fost dor de tine, Megan.
Ești o rază de soare pentru zilele mele.
Ca de obicei, sunteți patronii ospitalității.
Ospitalitate, auzi...
îți arăt eu ospitalitate.
Slavă Domnului.
M-ai îngrijorat foarte tare! Te simți bine?
Da... Nu știu.
Credeam că îmi va trece de la sine.
Am atât de multe să-ți povestesc.
Bună, draga mea.
O să fac un duș.
Ne vedem după ședința ta, bine?
Vino aici.
- Vino aici. - Ce este?
Ești bine?
Nu.
Care e problema?
Haide.
Acum, concentrează-te numai pe vocea mea.
Acum mergi înapoi.
O să te întorci
la restaurant.
Ești acolo?
Ești în restaurant?
Îți vezi prietenul.
Îl vezi pe Dylan.
Sunt în siguranță.
Îi văd.
Caylee, trebuie să îmi spui
exact unde ești.
Sunt în siguranță.
Bun.
Deci, acum suntem doar la câteva
momente de incident.
Vezi pe cineva apropiindu-se de ușă?
Da, îl văd.
Îți poți vedea fratele?
Îl vezi pe micul Kevin stând în fața ta?
Da, îl văd.
Ce anume poartă?
Imaginează-ți, Caylee.
Ce mănânci?
Imaginează-ți tot.
Nu vrea să îmi reamintesc.
Nu pot, nu este ceea ce ar trebui să fac.
Ba da, este exact ceea ce ar trebui să faci.
Acum, ai încredere în mine.
Uite-te la fratele tău.
Nu!
Nu pot.
Caylee, uite-te la Kevin.
Scoate-mă de aici!
Vreau să îți imaginezi totul.
Scoate-mă de aici! Scoate-mă de aici!
Caylee. Caylee,
știu că este dureros să retrăiești ziua aceea,
dar nu te poți ascunde de ea.
O să îl pun pe Gage să te ducă în camera ta, Caylee.
- Relaxează-te. - Ce naiba a fost asta?
Nu trebuia să se întâmple.
Mi-a promis!
Haide, dragă.
- Lasă-mă să te ajut. - Nenorocitule.
Lasă-mă! Lasă-mă!
- Bine. - Nu sunt paralizată.
Nu sunt cea în scaun cu rotile.
- Bine. - Mișcă-te!
Mișcă-te!
Nu a fost despre mâncare, nu?
Nu.
Nu, sigur nu a fost.
Salut.
Te superi dacă intru?
Poți intra.
Vrei să îți spun un secret?
Mi-a fost întotdeauna frică de întuneric.
De când eram mică, în dormitorul meu.
Iar când incidentul s-a întâmplat,
tipul m-a urmărit,
pe mine, numai pe mine,
atunci când a început să tragă în lumini.
Și în acel moment
Nici măcar nu mi-a fost frică de el.
Îmi era frică de întuneric.
Îmi era frică de monștrii din întuneric.
Oricum...
Dr. Andover chiar m-a ajutat.
Până mai acum.
Încep să cred
că poate e bine să îți fie frică de întuneric.
E bine.
E bine, fi...
E-n regulă.
Eu...
Și eu văd monștri.
Eu văd...
Blake.
Sara, Dr. Andover ar vrea să vorbească cu tine.
Voi reveni.
Blake.
Blake, ești bine?
Care-i problema, Blake?
La naiba!
Ia-o ușor.
Așa.
Mai repede, mai repede.
Mai tare!
Lovește-mă!
Lovește-mă odată!
Mai repede, mai repede.
Mai...
Cayle, ce naiba...
care-i problema ta?
La naiba, nu putem fi și noi normali măcar odată?
Ieși afară.
Ieși afară!
Ești de prisos.
Ce porcărie.
Ieși afară.
Se mișcă din nou, vorbește.
Știu.
Blake s-a mișcat.
Activitatea cerebrală s-a triplat.
De ce nu poți vedea că asta este grozav?
Pentru că, Sara, ceea ce se întâmplă cu Blake
nu este posibil.
Camera nu a fost făcută pentru așa ceva.
Camera nu vindecă răni de armă.
Pur și simplu deschide o poartă
spre o porțiune a creierului pe care mulți o țin închisă, asta e tot.
Atunci de ce i-ai spus mamei lui
că ai crezut că ar putea fi ajutat?
Da, am crezut că poate i-am fi putut îmbunătăți
funcționalitatea puțin, folosind metode senzoriale.
Dar asta? Nu.
Este imposibil și este periculos.
Sau este un miracol.
Sau dacă nu este un miracol
este un efect secundar foarte convenabil.
Sincer, nu știu de ce
nu suni jurnaliștii
să le spui că merge din nou.
Pentru că eu am inventat chestia asta.
Știu de ce e capabilă.
Uite, poate asta o să înțelegi.
Blakey? Blakey?
Blakey! Ești în regulă?
Dragule, ce este? Ce este?
Ce vezi? Ce anume?
Ce, dragule? Care-i problema?
Ești bine, ești bine, ești cu mama ta.
Mămica este aici. Mămica este aici.
Mămica este aici.
Aici este amigdala.
Este partea creierului
din care provine emoția fricii.
Și până acum, întregul lob frontal al lui Blake
a fost sever deteriorat de acel glonț,
complet, total nefuncțional.
Cred că este vorba de camera aceea.
Cred că vă afectează cu ceva pe toți.
Cred că o face cu un motiv.
Sara. Sara, nu te uita la mine așa.
Ascultă-mă, știu că sună nebunesc,
în special dacă o auzi de la un om de știință dar,
Chiar îmi este frică că ar putea fi
o entitate răufăcătoare aici.
Nu poți abandona.
Nu este o opțiune.
Oricum, ce motiv are avea o entitate răufăcătoare
să îl facă pe Blake mai deștept?
"Ce motiv are o entitate răufăcătoare să îl facă pe Blake deștept?"
Ca să poată simți frica din nou.
Cât de rău este?
Nu e chiar așa rău.
Respiră adânc.
Bine, Megan? Va trebui să tai asta.
- Bine? - Bine.
Respiră adânc, bine?
Relaxează-te, respiră.
Respiră.
Vei simți ceva presiune acum.
Bine? Trebuie să o strângi.
Vai Doamne!
- Doare. - Știu dragă.
Trage are în piept.
Te rog stai nemișcată, Megan bine?
Calmează-te dragă.
- Mă gâdilă. - Știu dragă.
E ca și cum ar fi ceva înăuntru.
Știu, respiră, doar respiră.
Stai nemișcată ca să pot curăța asta, bine?
Bine, dragă.
- Vai Iisuse. - Trage aer în piept.
Doare.
Se simte ca și cum ceva se târăște acolo.
E ceva acolo?
Ce naiba este aia?
Ce este aia?
Salut.
Te superi dacă intru?
Intră.
Nu știam că ai tatuaje.
Au durut?
Nu știu.
Îți amintești ceva?
Ce îți amintești
despre noaptea aceea, Blake?
Sara.
Îmi vin amintiri
din camera aceea.
Nu e ca voi.
Eu nu...
Când vine mama ta să te ia?
Nu știu.
Nu îmi pasă.
Pare să fie puțin prea protectivă.
Așa e.
E un mod de a spune.
Îi pasă, totuși.
Putem să nu vorbim despre ea?
Îmi pare rău.
Ști ce ar fi fost foarte plăcut?
Doar să ne fi știut
înainte de toate astea.
S-au întâmplat multe.
Mi-ar fi plăcut asta.
Lampă pentru camera pacientului 2A.
La naiba!
Sunt eu, nebunule.
Iisuse, Bauer ce naiba faci?
De unde ai luat chestia asta?
E mișto, nu-i așa? Am găsit-o la subsol.
Nu, e destul de ciudată, îmi face pielea de găină.
Bine, bine, Dă-ți latura feminină la o parte.
La naiba cu tine! M-ai speriat de moarte, copile!
Al dracului glumeț mai ești!
Ce porcărie.
Nu ști cum să îți faci treaba, bătrânule?
Îmi fac treaba la fel cum o fac cu mama ta,
opt ore pe zi.
S-ar putea să schimb câteva circuite pe aici.
La naiba.
Trebuie să fim pregătiți
pentru lumina de urgență.
Furtuna aceea vine rapid.
Ce naiba?
Îmi pare bine că tu și...
Tu și Sara vă înțelegeți bine.
Deci cum te simți?
Bine. Mulțumesc.
Acum, Blake, în timpul sesiunii tale din cameră
ai văzut ceva ciudat?
Ai auzit altă voce, în afară de a mea,
încercând să vorbească cu tine?
Pot?
Masca din restaurant.
Asta ai văzut?
Înțeleg cât de traumatic
poate fi să îți amintești masca aceea, Blake.
E înfricoșător.
Blake.
E o mască înfricoșătoare.
Blake...
e doar o mască.
Noi toți purtăm câte una în fiecare zi.
Ne ascundem sub măști sociale.
Trebuie să le purtăm.
Nu am putea supraviețui fără ele.
Nu masca asta te înspăimântă.
Ce te înspăimântă, este ceea ce reprezintă.
Blake, trebuie să te întreb ceva,
ce te poate face să te simti inconfortabil,
ceva ce te-ar putea supăra.
Întreabă.
Trebuie să știu
exact unde ai stat
în acel restaurant.
Nu știu.
Bine.
Ce anume purtai?
Îți amintești asta?
Vorbește cu mine. Ce ai mâncat?
Nu știu.
Cartofi prăjiți?
Cum ai ajuns acolo, Blake?
Cu cine ai venit? Bine.
Care a fost meniul tău în ziua respectivă?
Ce anume purtai?
- Nu știu. - Blake, poți face asta.
Vorbește, Blake!
Te uiți la mine
și nu ști nimic.
Doctore. Trebuie să vii cu mine.
Ai fost acolo în ziua respectivă?
Doctore.
Subsolul. Este femeia cu gândacii.
Se pare că Blake a dezvoltat necrofobie.
Cred că este o idee bună să mă duc să pregătesc camera ei,
pentru un caz urât.
Nu sunt nici măcar sigur
dacă știu ce este un caz urât aici.
Știu, dar nu știu ce altceva pot face.
Se va sfâșia singură.
Cel puțin aici,
Putem să ajungem la ea.
Tu o poți face.
Sau altceva va ajunge la ea.
Dragă, am nevoie ca tu să închizi ochii.
Megan. Megan.
Megan.
Nu!
Un bandit mascat a deschis focul
într-un restaurant popular în noaptea aceasta,
ucigând șase oameni,
inclusiv un copil de 7 ani.
Polița încă e în căutarea suspectului,
care se zice că poartă o mască
și este înarmat.
Haide odată!
Ști cumva ce se întâmplă cu luminile?
Desigur, este o supratensiune.
Dr. O crede că timpul meu este mai bine petrecut
unind paturile pentru nebuni.
Că tot a venit vorba, prietena ta este în camera aceea.
S-a speriat.
Cine? Megan?
Chiar ea.
Mă poți duce la ea, te rog?
Ști ceva? Chiar m-am săturat
să fiu cameristă.
Trebuie să redirecționez energia
la luminile de urgență oricum. Haide.
Te voi duce acolo.
La naiba.
Megan.
Megan. Megan, vorbește-mi.
- Deschide-o! - Să văd ce pot face.
Nu o poți deschide? Megan.
Hey, Megan. Vorbește-mi, uită-te la mine.
Uită-te la mine.
Bauer, vino la cameră chiar acum!
Hai să o scoatem de aici.
Pune-i capul jos acolo.
Ce naiba e cu ea?
Nu îl pot găsii pe Andover nicăieri.
- A dispărut. - Iisuse.
Ce e cu ochii ei?
Doamne, nici măcar nu clipește asta e ciudat.
Nu o atinge.
Am văzut același lucru la Paige.
Pulsul inimii și tensiunea arterială
sunt imposibil de scăzute.
Chiar ar trebui să fie moartă.
Dragă, haide, totul e bine.
Nu îi închide ochii,
nici măcar pentru un minut.
Îi trebuie îngrijire medicală reală,
mult mai multă decât îi pot oferii eu aici.
În circumstanțe normale, pot suplini obligațiile unei asistente,
dar nimic nu este normal aici.
Trebuie să o ducem la spital
înainte să intre în șoc.
O pot căra până afară.
Nu, cineva trebuie să se ducă la spital.
Asta nu o să se întâmple, bine?
Toate ferestrele și ușile sunt blocate cu chestia asta neagră.
Este imposibil.
Da? Păi, stai puțin.
Tot nu am semnal la telefon.
Nici eu la etaj.
Ori este din cauza furtunii, ori e chestia asta.
Nu știu, dar asta e ce gândesc.
Avem probleme.
Bine, am nevoie de mai multe medicamente.
Când sedativul va trece
dacă își va reveni din asta,
ne trebuiesc mai multe pături pentru a-i ridica temperatura
și nu sunt destule aici.
O să mă duc după provizii, bine?
- Nu, nu. - Voi reveni imediat.
Dragă, stai puțin. Nu știm niciunul
ce naiba se întâmplă aici, bine?
Totul s-a dus la naiba, nu cred că trebuie
să pleci singură.
Îmi voi asuma riscurile.
La naiba, e înfricoșător.
Paige.
Te rog, ajută-mă.
Știu cine ești.
Nu te voi lăsa să treci din nou.
Ușa este închisă.
Luai atât de multă mâncare de la masa mea.
Merg înapoi.
Ești acasă acum.
"Temperatura corpului
și semnele ei vitale, arată că ar fi moartă,
dar este dincolo de capacitațile mele.
Este ca și cum, altceva o ține în viață
și nu o lasă să moară,
ținând-o într-o stare mai urâtă decât moartea,
o stare de frică continuă."
"Din prostie am încercat să înlătur
o funcție umană fundamentală și necesară,
cea mai veche emoție umană.
Și acum, frica însuși
vrea să prindă formă, să respire singură.
Cred că o entitate
vine în lumea noastră
și acum frica însuși,
are de gand să ne folosească pe toți
ca pe o gazdă.
Era timpul să ajungi aici, mă poți ajuta?
Leneșule.
Haide, nu te mai uita după revistele de fetițe
și vino aici, ajută-mă.
Chestia asta nu se va desface singură.
La naiba.
Ce naiba e asta?
Ce naiba?
Uite, știu sunetul unui foc de armă.
Trebuie să ieșim naiba de aici.
Și cum vei face asta?
Voi găsi o cale.
La naiba!
Ce se întâmplă?
L-ai găsit?
Bauer, poți să îl găsești pe Andover pentru mine?
- Da, adică, pe mine mă vrea. - Te rog?
Vrea să... Vrea să mă alătur.
- Bauer. - Nu sunt...
- Bauer. - Nu vreau...
- Bauer. - Nu vreau să fiu aici.
Ce se întâmplă cu tine?
- Bauer? - Asta este ușa.
Bauer? Bauer!
Chiar crezi că mă va lăsa să plec de aici, nu?
El? Cine naiba e el?
Vine.
Bauer, îl poți aduce pe Dr. Andover pentru mine te rog?
Ce se întâmplă cu tine?
Bauer!
Bauer?
Încă nu pricepi, nu?
Nu, nu, nu...
- Vine. - Nu, nu.
- Doar așa ieși! - Bauer?
- Îl auzi, dragă? - Nu, ascultă-mă.
Vorbești prostii.
Fereastra, am împins...
A împins înapoi!
- Uită-te la mine. - Nu mă lăsa să plec.
- Nu! Nu! - Bauer, e în regulă.
- Nu! Nu! - E în regulă.
Totul se va termina în curând.
Nu, am o idee, am asta.
Caylee!
Bauer!
Mi-ai promis.
Mi-ai promis că voi putea fi cu el.
Mi-ai promis că mă vei scoate de aici.
Pleacă!
Îmi țin promisiunile.
Vrei să vezi Kevin?
"Mai rău decât moartea,
un fel de frică continuă."
"Șutele de sesiuni
vindecând fobia,
înfometau chestia ăsta cumva.
Este necruțătoare și mai rău de atât, este calmă.
Trebuie să se hrănească
și nu va accepta un nu ca răspuns."
Dr. Andover?
Ai puțină încredere.
Tu ești?
Ai puțină încredere.
Ești bine?
Totul va fi bine.
Mai rău decât moartea,
un fel de frică continuă.
Andover?
Andover!
Te rog.
Nu! Dumnezeule!
Sara, aveai dreptate în legătură cu un lucru.
Câteodată e bine să îți fie frică de întuneric.
Nu!
Blake.
Blake, nu ești tu.
Blake, chestia asta nu ești tu.
Atunci, spune-mi, Sara,
de ce mi se pare masca asta așa de cunoscută?
Nu porți o mască.
Uite.
Atinge-ți fața.
Tu ai ucis toți oamenii aceia.
Ar trebui să fi mort!
Îmi amintesc de tine.
Eu am fost. Eu am fost.
Am făcut-o. Îmi pare atât de rău!
Blake, trebuie să plecăm.
Nu, nu.
Cum s-a sfârșit?
Pur și simplu i-am închis ochii.
La naiba!
Dylan.
Vrei să îl vezi pe Kevin?
Nu! Megan!
Oprește-te! Dă-te jos de pe mine!
Nu mai ai de ce să te temi.
Suntem doar noi.
Știu.
Dar va veni înapoi,
și va fi mai puternică.
Frica nu moare niciodată.
Te-a vrut pe tine.
A fost vina mea.
Am deschis ușa.
Atunci hai să schimbăm iala.
Poate că e timpul pentru o ultimă sesiune, doctore.
Frica este necruțătoare.
Trebuie să se hrănească,
și nu va acceptă nu ca răspuns.
După ce am văzut ce a făcut ca să ajungă la mine,
preocuparea mea este că frica însuși
mă va folosi pe mine și clinica mea
și camera acea ca să se hrănească
să ne consume...
pe noi toți.
Acum închide-ți ochii.
Concentrează-te pe vocea mea.
Traducerea si adaptarea: Azael/SethV facebook.com/AzaelRO - www.subtitrari-noi.ro
Frica nu moare niciodată.