PROLOG
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
KAPITEL 1: SORG
Hur mår du?
Pratade vi inte om det nyss?
Det var igår.
Det är tisdag idag.
Då har jag varit här länge.
En månad.
Wayne säger att...
...mitt lidande är avvikande.
Ja.
Jag pratade med Wayne.
Jag tycker att han ger dig på tok för mycket mediciner.
Sluta, snälla.
- Andra kan vara smartare än dig... - Han är färsk. Han vet inte vad han gör.
Jag har behandlat tio gånger fler patienter än han.
- Men du är ingen läkare. - Nej, det är jag inte.
Och jag är stolt över att jag inte är en läkare som han.
Det är inget fel på din sorg.
Det var mitt fel.
- Jag då? Jag var också där. - Jag kunde ha hindrat honom.
Nej.
Du visste inte att han vaknade den senaste tiden.
Jag var medveten om att han vaknade ibland...
...och kröp ur sängen... och gick omkring...
...när vi trodde att han sov.
Han kunde öppna barngrinden.
Han vaknade...
...och när jag var förvirrad...
Dr Wayne sa att du ville ha hem mig.
Du kunde inte låta det vara, eller hur? Du var tvungen att glänsa.
Det här stället leder ingenstans. Snarare tvärt om...
Sorg...
Det är ingen sjukdom. Det är en naturlig reaktion.
Du kan inte bara ta bort det. Du behöver inte.
Wayne vet att du är en terapeut.
Han sa att du inte borde behandla din egna familj.
- En principsak, jag håller med, men... - Men du är så mycket klokare. Inte sant?
Jag älskar dig.
Inget smärtar mer än att se den man älskar...utsättas för misstag och fel.
Ingen terapeut kan veta så mycket om dig som jag gör.
KING COUNTY RÄTTSLÄKARKONTOR
- Det smärtar. - Jag vet.
Det finns inga omvägar.
- Jag vill också dö. - Det tillåter jag inte.
- Kommer det att fortsätta för evigt? - Nej, det kommer att förändras.
Kommer det att bli värre?
Ja, det blir det.
Du har alltid varit frånvarande för mig och Nick.
Nu när jag kom att tänka på det...
...väldigt, väldigt frånvarande.
Okej. Kan du ge mig några exempel?
Det är inte så svårt att förstå.
Förra sommaren till exempel.
Du var fruktansvärt frånvarande förra sommaren.
Som en far och som en man.
Och det var Nicks sista sommar. Den missade du.
Sorgligt.
Jag har aldrig intresserat dig... tills nu...
...när jag är din patient.
Jag kanske inte borde prata om de här sakerna.
Du kan prata om allt du vill.
Du bryr dig inte om ifall ditt barn lever eller inte.
Du har säkert en massa intelligenta terapeutsvar på det.
Faktiskt...
Det var för att respektera din vilja. Du ville ha lugn och ro när du skrev.
- Jag kanske inte menade det. - Vad jag förstod...
...var att du ville vara ensam när du skrev.
Att du och Nick skulle åka till Eden, bara ni två.
På det viset skulle du kunna slutföra dina avhandlingar.
Men det gjorde jag inte.
- Inte? - Ser du?
- Du visste inte ens om det. - Det är inte likt dig att ge upp.
Hela projektet verkade ointressant.
Som du sa när jag berättade om mitt ämne. Nonchalant.
Det har jag aldrig sagt.
Kanske inte det ordet, men det var vad du menade.
Och helt plötsligt, blev det nonchalant.
- Till och med värre, nån slags lögn. - Jag förstår.
Nej, det gör du inte. Du förstår massor, men inte det.
Andas in och räkna till fem.
Håll kvar.
Gör som jag. Andas in.
Andas in och räkna till fem.
Andas in. Två.
Stanna hos mig. Jag ska lära dig att andas.
Andas in.
Två, tre, fyra, fem. Håll in.
Två, tre, fyra, fem. Andas ut.
Bra.
Föreställ dig att du blåser på dina blommor.
Lugnt och försiktigt.
Ja, det är bra.
Väldigt bra.
Jag sa att det skulle bli en förändring.
Du sörjer fortfarande, men du är i en ny fas.
- Vad för fas? - Ångesten.
- Ångesten? - Ja.
Det här är fysiskt.
- Det är farligt. - Nej, det är inte farligt.
Din sorg var inte heller farlig. Huvuddelen av ångesten är fysiskt.
Yrsel...
Torr i munnen. Man hör fel.
Skakningar, tung andning. Snabb puls. Illamående.
Lugn... Knulla aldrig din terapeut.
Oavsett hur mycket din terapeut gillar det.
Jag vet att det förvirrar dig, men det är inte bra för oss.
Gör andningen. Håll in.
- Andas ut. - Älskar du mig?
Ja, det gör jag.
Hjälp mig då.
Det är det jag gör.
Exponering. Det är det enda som fungerar.
Allt annat är bara snack.
Du måste ha modet att stanna i situationer som skrämmer dig.
Då lär du dig att rädslan inte är farlig.
Vi gör en lista på saker du är rädd för.
Längst upp sätter vi situationen som du fruktar mest.
Men jag vet inte vad jag är rädd för.
Ta den tid du behöver.
- Jag tänker. - Okej.
Jag tänker på...
Kan jag inte bara känna rädsla utan nåt speciellt föremål?
Nej!
Lugna dig.
Det här duger inte.
Det här var det dummaste jag kunde göra mot dig.
Om du inte kan berätta för mig...
...vad du är rädd för, kanske det vore lättare för dig att berätta...
...var du är rädd. Var känner du dig mest utsatt?
Var skulle det värsta stället vara?
Lägenheten?
Gatan?
Affären?
Parken?
Kanske att lyssna på nån?
Skogen.
Skogen?
- Ja, i skogen. - Det är lustigt eftersom...
...du var den som alltid ville till skogen.
Vad är det med skogen som skrämmer dig? Vad är det som skrämmer dig där?
Allt.
Berätta vad du tror ska hända i skogen.
Är det nån speciell skog?
- Eden. - Eden?
Vad säger du om att vi sätter...
...trädgården runt Eden i toppen på pyramiden.
Nej. Inte längst upp.
Nej...
Sluta.
- Det är lugnt. - Förlåt.
Jag vet inte varför jag gjorde det.
Vi kan börja jobba med dina förväntningar. Blunda.
Känn sätet under dig.
Känn dig själv sjunka ner i det.
Det omsluter dig.
Det är en skön känsla.
Allt du känner är en behaglig värme, och tyngd.
Du andas djupt...
...regelbundet...
...och lugnt.
Föreställ dig att du är i Eden.
Föreställ dig att du anländer till Eden genom skogen.
Berätta vad du ser.
Jag är på bron.
Det är kväll.
Nästan inga fåglar hörs. Vattnet rinner utan ett ljud.
Mörkret kommer tidigt här.
Jag går in i det.
Små rådjur gömmer sig bland ormbunkarna...
...som vanligt.
Är det svårt att gå där?
Nej, egentligen inte.
Nästan allt är bra.
Inne bland träden...nästan där...
...finns den gamla rävlyan.
Hur känner du dig där?
Jag vet inte riktigt.
Det borde vara lätt att passera.
Men ändå... är det som att gå genom lera.
Stammen är tjock.
Trädrötterna växer sakta.
De har nån slags konstig personlighet.
Det har jag alltid tyckt.
Är du på väg mot stugan nu?
Ja, det är jag.
Jag går uppför stigen.
- Genom det höga gräset. - Gå inte in.
Det är utsidan du är rädd för. Se dig omkring nu.
Lägg dig i det gröna.
- Vill du att jag ska lägga mig ner? - Lägg dig på gräset.
- På växterna? - Ja. Lägg dig på växterna.
Ligger du ner?
Ja.
Bra. Hur ser det ut omkring dig?
Grönt.
Det är väldigt grönt.
Bra.
Vill du göra det jag ber dig om?
Ja. Vad vill du att jag ska göra?
Jag vill att du...
...smälter in i det gröna.
Kämpa inte emot. Bli bara grön.
Oavsett vad som händer så var du där, du klarade det.
Låt rädslan komma om den vill.
Kom ihåg att det sinnet kan komma på och tror på, det kan den uppnå.
- Vad är det? - Marken brinner.
Marken brinner inte.
Vi måste fortsätta.
Jag vill lägga mig ner. En liten stund bara.
Visst. Ja, vi tar en paus.
KAPITEL 2: SMÄRTA. (KAOS HÄRSKAR)
Borde vi inte fortsätta?
Jo.
Jo, det borde vi.
Koncentrera dig.
Jag vet att det är jobbigt. Koncentrera dig.
Det är bara dumma ekollon.
Vad gör du?
Jag fixar till...lite motion.
Det är som...
Det är som ett spel. Du fuskade igår.
Det är meningslöst att springa. Du måste verkligen känna gräset.
Du ska gå från den här stenen... till den här.
Ganska läskigt, eller hur? Är du redo?
Här. Jag kan ge dig lift.
Jag sätter ner dig vid den första stenen.
Koncentrera dig.
Så... Jag sätter ner din fot. Jag har dig. Jag är här.
- Jag klarar det inte. - Jodå. Du kan och du ska.
Vi går tillsammans.
Andas. Gå av från stenen...
...och ställ dig på gräset.
Gå av. Vad hände? Ingenting.
Fortsätt att andas. Jag har dig. Det går ju jättebra.
Fortsätt att andas...fem, fem och fem.
Du är nästan där... Det går jättebra.
Vi är framme!
Du klarade det.
Du lärde dig nåt.
Eller hur?
Det fixade du galant.
Jag saknar honom så mycket.
Jag har varit rädd här uppe förut.
Ja, det verkar troligt.
Jag visste inte att det var rädsla.
Jag blev rädd och slutade att skriva.
Vad var annorlunda, den sista gången?
Jag hörde ett ljud.
Nick!
Du hörde inte Nick skrika.
Uppenbarligen inte.
Eftersom du såg nåt som du inte kan förklara-
-satte du Eden högt upp på pyramidskalan.
Eden satte igång din rädsla.
Du drog förhastade slutsatser och knöt känslorna med platsen.
Det är naturligt att reagera om du känner dig hotad.
Om faran var verklig, skulle din rädsla rädda ditt liv.
För att ditt adrenalin skulle hjälpa dig att fly.
Det du upplever är panik, inget annat. Skriket var inte på riktigt.
Sluta!
Du borde aldrig ha kommit hit. Du är så förbannat arrogant.
Det här kanske inte håller. Har du tänkt på det?
Ekar kan bli flera hundra år gamla.
De behöver bara producera ett träd vart hundrade år-
-för att föröka sig. Det kan tyckas irrelevant för dig-
-men det betydde mycket för mig när jag var här med Nick.
Då föll det ekollon på taket också.
De bara föll och föll...
...och dog och dog...
Och jag förstod att...
...allting som brukade vara vackert med Eden...
...var kanske avskyvärt.
Nu kan jag höra... det jag inte kunde innan.
Skriket av...allt som ska dö.
Det är väldigt...rörande.
Om det var ur en barnbok.
Ekollon gråter inte.
Det vet du lika väl som mig. Det är vad rädsla betyder.
Tankar förvränger verkligheten.
Inte på det andra sättet.
Satans kyrka. Naturen är Satans kyrka.
Vad är det?
Där har du honom.
Det var hans bror.
Nick... Han drev bort från mig sist.
Han var alltid där ute.
Han kanske skulle ha gjort mer för att vara där för mig.
- Du ser ut att ha sovit gott. - Tack, det har jag också.
Jag ville bara säga hur glad jag är för att du är här.
Jag älskar dig.
Sov du gott?
Jag har bara haft många...galna drömmar.
Drömmar är inte intressanta för modern psykologi.
Freud är död, eller hur?
Ja.
- Vad sysslar du med? - Titta...
Jag mår bra igen.
Jag är botad.
Jag ser tydligare.
Jag mår bra.
Du kan inte bara vara lycklig för min skull, eller?
Kaos härskar.
KAPITEL 3: FÖRTVIVLAN
KVINNOMORD
DE TRE TIGGARNA: SMÄRTA, FÖRTVIVLAN, SORG
Jag vill göra en övning till. Det är som rollspel.
Min roll är... alla tankar som framkallar din rädsla.
Du tänker rationellt.
Jag är naturen. Allt det du kallar naturen.
Okej, mr Natur.
Vad vill du...
Att såra dig så mycket jag bara kan.
Hur då?
Hur tror du?
Genom att skrämma mig?
Genom att döda dig.
Naturen kan inte skada mig. Du är bara allt det gröna utanför.
Nej, jag är mer än så...
Jag förstår inte.
Jag är utanför, men också...
...innanför.
- Alla människors natur. - Jaha, den naturen.
Den naturen som får folk att göra onda saker mot kvinnor?
Det är precis vem jag är.
Jag var väldigt intresserad av den naturen, när jag var här uppe.
Min avhandling handlade om den naturen.
Men du borde inte underskatta Eden.
- Vad har Eden gjort? - Jag upptäckte nåt mer i mitt material.
Om människans natur är ond...
...så är det också en förbannelse, för naturen av...
Av kvinnorna?
- Kvinnornas natur. - Naturen av alla systrar.
Kvinnor kontrollerar inte sina kroppar. Det gör naturen.
Det står i mina böcker.
Det i dina böcker, handlar om onda saker som begåtts mot kvinnor-
-och du tolkade det som bevis, av det onda hos kvinnor?
Du skulle vara kritisk. Det var det din avhandling handlade om.
Istället tar du det till dig. Förstår du vad du säger?
Glöm det. Jag vet inte varför jag sa det.
Jag kan inte jobba mer nu.
Slå till mig! Slå till mig så det gör ont.
- Nej. - Slå till mig, snälla.
- Jag står inte ut med det här. - Jag vill inte.
Då älskar du mig inte.
Okej...jag kanske inte älskar dig.
Igen!
Systrarna skulle kunna starta en hagelstorm.
Jag tänker inte fortsätta om du inte lyssnar!
Gott och ont... de har ingenting med terapi att göra.
Vet du hur många kvinnor som mördades på 1600-talet bara för att de var kvinnor?
Det vet du säkert, det var många. Och det var inte för att de var onda.
Jag vet. Men jag glömmer av ibland.
Det onda du pratar om, är en besatthet.
Besatthet är inte verklighet, det är ren fakta.
Ångest kan inte lura dig till att göra saker du inte skulle ha gjort annars.
Du kan inte hypnotiseras till att göra sånt du normalt inte gör.
- Förstår du vad jag menar? - Jag tror det.
Du tror det? Du behöver inte förstå mig, lita bara på mig.
- Vad är det här? - En kopia av obduktionsrapporten.
Obduktionen?
- Har de utfört en obduktion? - Jag ville inte berätta nåt för dig.
Vad hittade de?
Ingenting som hjälper fallet.
Det enda onormala, är en missbildning i offrets fötter-
-från ett tidigare stadie.
Det här har ingen betydelse.
Var du medveten om att du satte på Nicks skor fel på den här bilden?
Det gjorde jag...vad konstigt.
Jag var väl tankspridd den dagen.
EDEN, SKOGEN, LÖV, TRÄD
Hon själv.
Ditt svin! Du tänker lämna mig, eller hur?
- Ditt as! Du tänker lämna mig. - Nej, jag hjälper dig.
- Du tänker lämna mig, eller hur? - Nej!
- Jag älskar dig. - Jag tror dig inte.
Jag tror dig inte! Jag tror dig fan inte!
Var är du?!
Din jävla idiot!
Var är du?!
Ditt as!
Var är du?!
Var är du?
Hur vågar du lämna mig?
Du sa att du ville hjälpa mig!
Var är du?!
Ditt svin!
Ut med dig! Ut med dig ditt svin!
Ut med dig!
Din jävla idiot!
Kom ut!
Ut med dig!
Din jävla idiot!
KAPITEL 4: DE TRE TIGGARNA
Jag är ledsen.
Vi måste få av den här saken från mitt ben.
Jag hittar inte skiftnyckeln.
- Vill du döda mig? - Inte än.
- De tre tiggarna är inte här än. - De tre tiggarna?
Vad menar du med det?
När de tre tiggarna kommer... måste nån dö.
Jag förstår.
En gråtande kvinna är en falsk kvinna.
Falsk i sina ben, falsk i sina lår...
Falsk i sina bröst, tänder, hår och ögon.
Håll om mig.
DE TRE TIGGARNA: SMÄRTA, FÖRTVIVLAN, SORG
En sån stjärnbild finns inte.
Ingenting är till nån nytta.
Nej!
EPILOG
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter