Jeg tror på, vi her i verden kan vælge, hvordan vi fortæller triste historier.
På den ene side kan man forsøde det.
Sådan som de gør i film og romantiske bøger, -
- hvor smukke mennesker gør sig smukke erfaringer, -
- hvor intet er så rodet, at det ikke kan fikses -
- med en undskyldning og en sang af Peter Gabriel.
Jeg er lige så vild med den version som alle andre piger.
Det er bare ikke sandheden.
Det her er sandheden.
Beklager.
EN FLÆNGE I HIMLEN
Sidst på vinteren i mit syttende år -
- besluttede min mor, at jeg var deprimeret.
Hun spiser som en fugl og går aldrig uden for en dør.
Jeg er ikke deprimeret, mor.
Hun læser den samme bog igen og igen.
Hun er deprimeret.
Jeg er ikke deprimeret.
Brochurer og hjemmesider angiver depression som kræftens følgesygdom.
Depression er ikke kræftens følgesygdom.
Det er dødens følgesygdom.
Og jeg var døende.
EN STORSLÅET LIDELSE
Smerte forlanger at blive følt.
Måske skal du over på Zoloft.
Eller Lexapro.
Og to gange om dagen.
Hvorfor stoppe der?
Bare hæld på.
Jeg er kræftungernes Keith Richards.
Tog du til den støttegruppe, jeg foreslog?
Det er ikke lige mig.
I støttegrupper kan du mødes med folk, som er ...
Som er ... hvad?
... på den samme rejse.
"Rejse"? Helt ærligt.
Giv det en chance.
Måske vil du ligefrem få noget ud af det.
Okay.
Er I klar?
Vi er samlet her i dag, -
- bogstaveligt talt, i Jesu hjerte.
Vi er her med J.K.
Hvem vil dele sin historie med gruppen?
Jeg hedder Angel. Jeg har akut knoglemarvskræft.
Sid. Akut lymfekræft.
Hej, jeg hedder P.J. Jeg har neuroblastom.
Jeg hedder Patrick. Testikelkræft.
Jeg skal skåne dig for detaljerne om Patricks nossekræft.
De fandt kræft i nosserne, -
- skar det meste af det væk, og han døde næsten, men ikke helt.
Nu sidder han så her, skilt, ingen venner, -
- bor på forældrenes sofa -
- og udnytter sin kræfttastiske fortid i Jesu hjerte.
Bogstaveligt talt.
For at vise os, at en dag, hvis vi er heldige, -
- kan vi blive ligesom ham.
Hvem er det så?
Hazel?
Jeg hedder Hazel.
Først i skjoldbruskkirtlen, -
- men nu med en imponerende satellitkoloni i mine lunger.
Og hvordan har du det?
Ud over at jeg er ved at dø af kræft?
Sådan okay.
Vi er her for dig, Hazel.
Skal jeg ikke spille en til?
Jesus er vores ven han er der til den bitre end'
Jesus er vor ven han er der til den bitre end'
Jesus
Hej, min skat.
Nå ... var det bare for fedt?
"Ja, mor. Det var bare for fedt!"
Og det var mit liv.
Reality-tv.
Lægeaftaler.
Otte slags piller tre gange om dagen.
Men det aller-allerværste ...
Støttegruppen.
I kan ikke tvinge mig. - Jo.
Vi er dine forældre.
Vi har snakket om det. Du er nødt til det.
Du skal få venner og være teenager.
Hvis jeg skal være teenager, skal du ikke sende mig til støttegruppen.
Så skaf mig falsk ID, så jeg kan gå på diskotek -
- og drikke drinks og tage pot.
Man "tager" ikke pot.
Det ville jeg vide med et falsk ID.
Sæt dig nu ud i bilen, ikke?
Og så tog jeg af sted.
Ikke fordi jeg ville eller troede, det ville hjælpe, -
- men af samme grund, jeg gjorde alt andet nu.
For at glæde mine forældre.
Hvorfor kan jeg ikke bare køre selv?
Du sidder jo bare herude og venter igen.
Nej da.
Jeg skal ordne noget. Jeg har nogle ærinder.
Klart.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Mor dig godt.
Det eneste, der er værre end at krepere af kræft, -
- er, når ens barn kreperer af kræft.
Hey!
Få nogle venner.
Undskyld. Jeg tager bare trappen. - Helt i orden.
Tak.
Undskyld.
Min fejl.
Undskyld.
Hvem vil lægge ud?
Hvem vil gerne starte? Hvem vil sparke os i gang?
Kom bare.
Jeg hedder Beth. Jeg har bindevævskræft.
Det har været en okay uge.
Isaac, jeg ved, du står over for svære udfordringer.
Vil du dele dem med gruppen? Eller måske din ven her?
Jeg vil gerne dele.
Hej med jer.
Jeg hedder Isaac.
Jeg har retinoblastom.
Jeg blev opereret på det ene øje som lille, -
- så det er et glasøje.
Jeg skal snart opereres igen for at få det andet øje ud.
Efter operationen vil jeg være helt blind.
Men jeg har heldigvis en megalækker kæreste, -
- som er klasser over mig. Monica.
Og jeg har skønne venner som Augustus Waters til at hjælpe mig.
Så det var alt fra mig. Tak.
Vi er her for dig, Isaac.
Tak.
Din tur, Gus.
Fint nok.
Jeg hedder Augustus Waters.
Jeg er 18 år, -
- og jeg fik en smule osteosarkom for halvandet år siden.
Og så mistede jeg benet her på grund af det.
Nu er jeg halv cyborg, det er for sygt.
Men jeg er her kun, fordi Isaac bad mig om det.
Og hvordan har du det, Gus?
Storslået.
Mit liv er ren optur.
Vil du dele din frygt med gruppen?
Min frygt?
Glemslen.
Glemslen?
Ja.
Jeg agter at leve et liv ud over det sædvanlige.
Jeg vil huskes.
Så hvis jeg har nogen frygt, er det ikke at holde den plan.
Har nogen i gruppen noget at sige til det?
Hazel?
Uventet.
Der kommer en tid, hvor vi alle sammen er døde.
Der var en tid før menneskene, og der kommer en tid efter dem.
Måske i morgen, måske om en million år.
Og når den kommer, er her ingen -
- til at huske Kleopatra eller Muhammad Ali eller Mozart, -
- og da slet ikke nogen af os.
Glemslen er uundgåelig.
Hvis det skræmmer dig, så ignorer det.
Guderne skal vide, at det er det, alle andre gør.
Det var da et godt råd.
Og jeg kan godt lide det her, fordi det er rart at høre alle ...
For evigt. - For evigt.
"Bogstaveligt talt ..."
Jeg troede, vi sad i kirkens kælder, -
- men vi sad åbenbart bogstaveligt talt i Jesu hjerte.
Mon ikke.
Hvad hedder du?
Hazel.
Nej, dit fulde navn.
Hazel Grace Lancaster.
Hvad?
Jeg sagde ikke noget.
Hvorfor kigger du sådan på mig?
Fordi du er smuk.
Åh gud.
Jeg nyder at se på smukke mennesker.
Jeg har besluttet mig for -
- ikke at nægte mig selv livets små glæder.
Især når vi nu alle snart skal dø, som du så kløgtigt påpegede.
Fint for dig. Men jeg er ikke smuk.
Hej, Gus. - Hej, Lisa.
Jeg elsker, når du siger det først.
Okay.
For evigt.
Hvad går det ud på?
"For evigt" er bare deres ting.
De vil elske hinanden "for evigt".
De har nok sms'et "for evigt" til hinanden 14 millioner gange.
Det må gøre ondt på hendes bryst.
Vi går i biografen.
Hvad?
Jeg kan senere på ugen. Vi kunne ...
Jeg mener nu.
Du kunne være en øksemorder.
Det er en mulighed.
Kom nu, Hazel Grace. Tag chancen.
Jeg kan ikke ...
Mener du det? Det er for klamt.
Hvad?
Tror du, det er cool?
Du har lige ødelagt det hele.
Det hele? - Ja, det hele!
Hold da op.
Og du gjorde det ellers godt.
Der skal altid være hamartia.
Og din er, at selvom du har haft kræft, -
- vil du støtte et foretagende, -
- som giver dig chancen for at få endnu mere kræft.
Det er noget møg ikke at kunne trække vejret.
Noget lort.
"Hamartia"?
En altafgørende brist.
En altafgørende ...
De skader dig ikke, før du tænder dem.
Jeg har aldrig tændt en.
Det er en metafor.
Man lægger den, der dræber, ind mellem tænderne, -
- men giver den aldrig magt til at dræbe dig.
En metafor.
Hej, søde. Skal vi hjem og se Top Model?
Nej.
Jeg har lagt planer med Augustus Waters.
Åh gud!
Jeg dumpede køreprøven et par gange.
Det siger du ikke.
Fjerde gang jeg var oppe, gik det ligesom nu.
Da vi var færdige, -
- så kørelæreren på mig og sagde:
"Din kørsel er godt nok ikke behagelig, men den er ikke teknisk ufarlig."
Kræftfordel.
Totalt kræftfordel.
Fortæl om dig selv.
Jeg var 13, da de fandt den.
Det kunne ikke være værre.
Skjoldbruskkirtlen, stadie fire.
Der var ikke meget, de kunne gøre. Men det skulle ikke standse dem.
Operation.
Strålebehandling.
Kemo.
Mere strålebehandling.
Og det virkede alt sammen et stykke tid.
Men så holdt det op med at virke.
Og så en dag havde jeg vand i lungerne.
Sygeplejerske! Vi skal bruge en sygeplejerske lige nu!
Jeg kunne ikke få vejret. Ingen kunne kontrollere det.
Bare giv slip.
Du skal ikke være bange.
Det skulle være sluttet der.
Åh gud.
Men så skete der noget. Antibiotikummet satte ind.
De drænede mine lunger for væske, og jeg fik flere kræfter.
Og så kom jeg med i et medicinsk forsøg.
Dem, som er berygtede i Kræftbetistan for ikke at virke.
Det hedder Phalanxifor.
Det virkede ikke på over 70 % af patienterne, -
- men det virkede på mig.
Så de kaldte det "miraklet".
Mine lunger er stadig elendige, -
- men de kan virke på samme elendige måde -
- i et stykke tid.
Går du i skole igen?
Jeg fik min studentereksamen, så nu læser jeg videre.
Sejt! En college-pige!
Det forklarer jo den her sofistikerede aura.
Pas på!
Ups.
Velkommen til min ydmyge bolig.
Mine forældres opmuntrende ord.
INGEN REGNBUE UDEN REGN
VI ELSKER DU ER HER
Du skal ikke spørge.
Hej!
- Hej, Augustus.
Ny ven?
Ja. Det er Hazel Grace.
Hej. Bare "Hazel".
Går det godt, Bare Hazel?
Hej, Hazel.
Vi går nedenunder. Hej.
Hyggeligt at møde jer.
Det er her.
Augusto World.
Det er mit værelse.
Imponerende samling.
Jeg spillede basketball.
Er det okay, jeg sætter mig?
Lad, som om du er hjemme.
Mi casa es tu casa.
Undskyld, trappen ...
... og at stå op ...
Jeg er med.
Er du okay?
Ja ja.
Godt. Hvad er din historie?
Den har jeg jo fortalt.
Jeg fik diagnosen, da jeg var 13 ...
Ikke din kræfthistorie, din rigtige historie.
Dine interesser, hobbyer, længsler, sære feticher.
Sære feticher?
Sig det første, der falder dig ind.
Noget, du elsker.
"En storslået lidelse".
Okay. Hvad er det?
En roman.
Det er min yndlingsroman.
Er der zombier i den?
Zombier? Nej!
Stormtroopere?
Nej, det er ikke den slags bog.
Okay, hvad handler den om?
Kræft.
Om kræft?
Men ikke på den måde. Tro mig, den er fantastisk.
Forfatteren hedder Peter van Houten.
Han er den eneste, jeg kender til, -
- som virkelig forstår, hvad det vil sige at være døende, -
- og faktisk ikke er død.
Okay.
Jeg læser den frygtelige bog med den kedelige titel -
- og helt uden zombier og Stormtroopere.
Til gengæld ...
... skal du læse den her.
Denne fængslende, geniale roman skrevet over mit yndlingscomputerspil.
"Counterinsurgence".
Der skulle ikke grines.
Den handler om ære og offervilje og heltemod.
Om at favne sin egen skæbne og skabe sig et eftermæle i denne verden.
Mange tak.
Dine hænder er så kolde.
De er egentlig ikke kolde, de er bare underiltede.
Hazel Grace?
Jeg elsker, når du taler medicinsk.
Det er en ny.
Gav han dig den?
Mener du herpes?
Hold da op.
Ja, jeg gjorde.
Enhver mors drøm.
NY BESKED
Tag det roligt.
Jeg tager det helt roligt.
Det er ikke noget særligt.
Okay.
Vi hang bare ud. Jeg venter ikke på, han ringer.
Er det ...? - Ja.
Jeg troede, det var peberkorn.
I dag i Kina er det international gojibærdag.
Er det ikke herligt?
Flot farve.
Jeg håber, mit eksemplar mangler de sidste ti sider.
De er gode, ikke?
Spiser de mange gojibær på deres gojibærdag?
Sig til mig, at bogen IKKE slutter sådan her!
Jeg gjorde noget ved desserten -
- for at prøve at holde fast i gojibær-temaet.
De er fantastiske antioxidanter.
EN BOG KAN IKKE SLUTTE MIDT I EN SÆTNING!
DET ER DEN RENE GALSKAB! AAHHH!!
Jeg kan godt lide dem.
Det må vi gøre hvert år. Hvert år.
Ja.
Jeg kan rigtig godt lide dem.
Vil du gerne gå fra bordet?
Hvad?
Hazel Grace!
Velkommen til den søde tortur, det er at læse "En storslået lidelse".
men jeg bryder alle regler
Er du okay?
og jeg bryder alle regler
Mig? Jeg har det strålende.
Men jeg er sammen med Isaac ...
Gør Hazel fra støttegruppen det bedre eller værre?
jeg har spildt al min tid - Isaac! Se på mig.
spildt al min tid
Hvor hurtigt kan du komme?
Fedt. Døren er åben.
Jeg må løbe. Hej.
Hallo?
Hazel.
Hazel Grace er kommet.
Hej. - Hej.
En lille advarsel.
Isaac er midt i et psykotisk anfald.
Du ser godt ud.
Farven klæder dig.
Tak.
Isaac.
Isaac, Hazel er kommet.
Hej, Isaac.
Hej, Hazel.
Hvordan har du det?
Okay.
Isaac og Monica er åbenbart ikke længere et par.
Det er jeg ked af. Har du lyst til at tale om det?
Nej, jeg vil bare græde og spille computer.
Men du kan godt tale til ham, -
- hvis du har nogle fornuftige kvindelige indspark.
Jeg synes, hans reaktion er ret passende.
"Smerte forlanger at blive følt."
Du citerer min bog.
Hun sagde, hun ville slå op inden operationen, -
- fordi hun ikke kunne klare det.
Jeg er ved at miste synet, og hun kan ikke klare det.
Jeg sagde bare "for evigt".
Men hun talte i munden på mig og sagde ikke "for evigt" til mig ...
Det var, som om jeg allerede var væk, I ved?
Nogle gange -
- forstår folk ikke de løfter, de afgiver, når de afgiver dem.
Jo, men ...
Jeg føler mig som en taber. Jeg har stadig hendes kæde på.
Tag den af.
Tag den af!
Ja.
Sådan, mand.
Jeg vil sparke til noget.
Ikke den der!
Slå den her. - Undskyld.
Jeg har villet ringe i nogle dage, -
- men jeg ventede, til jeg kunne danne en fornuftig tanke om din bog.
Øjeblik.
Isaac.
Puder går ikke i stykker.
Du vil gerne ødelægge noget.
Prøv den her.
Pokalen? - Ja.
Er du sikker?
Det kan forklare min far, at jeg hader basketball.
Gå amok!
For evigt!
"En storslået lidelse".
Jeg er glad for, du kunne lide den.
Det kunne jeg. Men slutningen ... - Ja, den er brat.
"Brat"? Den er jo decideret ond!
Jeg har forstået, at hun dør, -
- men der er en kontrakt mellem forfatter og ...
Gus? - Ja?
Cool? - Jep.
Mellem forfatter og læser.
Hvis man slutter bogen midt i en sætning, så bryder man da kontrakten, ikke?
Jeg ved godt, hvad du mener.
Men helt ærligt synes jeg bare, det er så sandt.
Man dør midt i livet. Man dør midt i en sætning.
Og jeg ved ikke ...
Men jeg ville rigtig gerne vide, hvad der sker med alle, efter Anna dør.
Annas mor.
Og den hollandske tulipanmand.
Og hamsteren Sisyfos.
Ja!
Har du kontaktet ham Peter van Houten-fætteren?
Jeg har skrevet mange breve, men han har aldrig svaret.
Han flyttede til Amsterdam og blev eneboer ...
En skam. - Ja.
Isaac ...
... har du det bedre nu?
Sådan er det med smerte.
Den forlanger at blive følt.
Jeg hjælper dig med at rydde op.
Hazel Grace.
Augustus Waters.
Jeg kan ikke slå den skide bog ud af hovedet.
Det var så lidt.
Vi må have en afslutning.
Det var også det, jeg bad van Houten om i mine breve.
Men han svarede aldrig.
Niksen.
"Kære mr. Waters ...
Jeg takker Dem for Deres elektroniske korrespondance.
Jeg er taknemlig, når nogen vil bruge tid på -
- at læse min bog."
Augustus?
Ja?
Hvad laver du?
Jeg har vist fundet van Houtens assistent. Jeg sendte en mail.
Augustus!
Hun har vist sendt den videre til van Houten.
Skal jeg fortsætte?
Hold da kæft! Ja!
"Jeg står især i gæld til Dem, sir."
Hazel Grace, han kaldte mig sgu for sir!
Augustus, læs videre!
"Både for Deres venlige ord om "En storslået lidelse" -
- og for at give Dem tid -
- til at fortælle, at bogen -
- 'betyder meget for Dem og Deres ven Hazel Grace'."
Det gjorde du bare ikke!
Det gjorde du ikke! - Jo da.
"Og nej, jeg har ikke skrevet flere bøger og vil ikke gøre det.
Hvis jeg fortsat delte mine tanker med læserne, -
- ville det hverken gavne dem eller mig.
Men tak -
- for Deres venlige e-mail.
Ærbødigst, Peter van Houten."
Ja, det skete lige.
Åh gud.
Jeg har jo sagt, jeg er ret fantastisk.
Tror du måske ...?
Tjek din indbakke.
Åh gud.
Åh gud, Augustus.
Jeg flipper helt ud.
"Kære mr. Peter van Houten. Jeg hedder Hazel Grace Lancaster.
Min ven Augustus Waters, -
- som jeg anbefalede din bog, -
- har lige modtaget en mail fra dig.
Jeg håber ikke, du har noget imod, han viste mig mailen.
Må jeg stille et par spørgsmål om, -
- hvad der sker, når bogen er slut?
Især følgende:
Gifter Annas mor sig med den hollandske tulipanmand?
Er han ude på noget, -
- eller er han bare misforstået?
Til sidst håber jeg, du kan sige noget om hamsteren Sisyfos.
De spørgsmål har plaget mig i flere år, -
- og jeg ved ikke, hvor lang tid jeg har til at få svarene.
Det er ikke store, litterære spørgsmål, -
- og dem er din bog ellers fuld af, -
- men jeg vil så gerne vide det.
Og hvis du nogensinde skriver noget igen, -
- vil jeg meget gerne læse det.
Selv din indkøbsliste.
Med den største beundring, Hazel Grace Lancaster."
Ikke dårligt.
Synes du det?
En smule prætentiøst, -
- men han bruger ord som "tendentiøs" og "bakkanal", så ...
Han vil nok kunne lide det.
Er klokken virkelig et? - Er den?
Ja, det er den vist.
Jeg må hellere sove nu.
Okay.
Måske skal "okay" være vores "for evigt".
Okay.
Åh gud.
"Kære miss Lancaster.
Jeg kan ikke svare på skrift, -
- for det ville være en opfølger, -
- som du kunne dele på internettet.
Hvordan kan jeg stole på dig? Jeg kender dig knap nok.
Hvis du nogensinde er i Amsterdam, er du velkommen til at besøge mig."
Hvad?
"Med venlig hilsen Peter van Houten."
Hold da kæft! Hvad sker der for mit liv?
Hazel?
Mor! - Hvad er der?
Mor, se!
Kom her, kom her.
Se.
Hvad? - Ja.
Peter van Houten!
Se, hvad han skrev!
"Hvis du nogensinde er i Amsterdam ..."
Det skal jeg!
Utroligt.
Han inviterede os til Amsterdam. Amsterdam!
Kan vi ikke nok?
Tror du, vi kunne?
Amsterdam!
Jeg vil give dig alt i hele verden.
Men vi har ikke råd.
Alene det at få udstyret med.
Hvordan gør vi det?
Ja, det var dumt af mig. Undskyld.
Det er jeg altså rigtig ked af.
Det er okay.
Send dit ønske til Ønskefonden.
Jeg har brugt mit ønske.
På hvad?
Ikke Disney.
Hazel Grace, sig, du ikke tog til Disney World.
Du brugte ikke dit sidste ønske ... - Jeg var 13.
... på Disney World.
Og Epcot Center. - I guder!
Det var en skidesjov tur!
Hvor er det trist. - Jeg mødte Fedtmule!
Nu bliver jeg flov. - Hvorfor?
Jeg kan da ikke være lun på en pige med så trivielle ønsker.
Frygteligt.
Kommer du?
Det allervigtigste ved en MR-scanning er -
- at ligge fuldstændig stille.
Men den dag var det noget nær umuligt.
Hej, Gus!
Hej, mrs. Lancaster.
Er det ikke Rik Smits' trøje?
Nemlig. - Jeg elsker ham.
Jeg hedder Augustus Waters. - Hyggeligt at møde dig. Michael.
Godt at se dig. - Hej, mrs. Lancaster.
Godt at se dig. - I lige måde.
Hej, Hazel Grace.
Hej.
Vil du med mig ud i det grønne?
Det vil jeg da vildt gerne.
Skal vi?
Nej. Lad mig lige ...
Jeg lugter af hospital, så jeg vil lige skifte.
Så ...
Du har overlevet kræften, hva'?
Ja.
Jeg skar ikke fætteren her af for sjov.
Men det er en nem måde at smide nogle kilo på.
Ben er meget tunge.
Hvordan går det med helbredet?
Fint. Ingen kræft i 14 måneder.
Virkelig? - Ja.
Det er fantastisk. - Ja.
Jeg er heldig.
Hør her, Gus.
Du må forstå, at Hazel stadig er ret syg.
Og vil være det resten af livet.
Hun vil forsøge at følge med dig.
Sådan er hun. Men hendes lunger ...
Er du klar, Gus?
Ja.
Okay, vi ses snart.
Okay.
Det er en smuk dag.
Ja.
Tager du alle piger med herhen?
Hver og en.
Det er nok derfor, jeg stadig er jomfru.
Du er da ikke jomfru.
Er du?
Jeg vil vise dig noget.
Kan du se den ring?
Det er en ring af jomfruer.
Og det her ...
... er 18-årige, etbenede fyre.
Så, ja.
"Funky Bones" af Joep van Lieshout.
Han lyder hollandsk.
Og er det.
Ligesom Rik Smits.
Og tulipaner.
Sandwich?
Lad mig gætte.
Hollandsk ost og tomat.
Tomaterne er fra Mexico.
Hvad bilder du dig ind!
Er det ikke sejt?
De bruger et skelet som legeplads.
Tænk over det.
Du elsker symboler.
Du undrer dig nok over, hvorfor du sidder og spiser en dårlig ostesandwich -
- med en fyr i en Rik Smits-trøje.
Tanken strejfede mig.
Som så mange før dig, -
- og det her er virkelig kærligt ment, -
- så brugte du dit ønske idiotisk.
Ja ja, jeg var 13.
Stille. Jeg er midt i en stor monolog.
Du var ung, letpåvirkelig, -
- manden med leen så dig i øjnene, -
- og det fik dig til at ønske noget forkert.
Men lille Hazel Grace, som endnu ikke havde læst "En storslået lidelse", -
- kunne ikke vide, at hendes eneste sande ønske var at besøge van Houten -
- i hans eksil i Amsterdam.
Men jeg gemte ikke mit ønske, så ...
Heldigvis gemte jeg mit.
Så du siger ...
Jeg giver dig ikke mit ønske.
Hvis det er det, du tror.
Men ...
Jeg vil også gerne møde denne mr. Peter van Houten, -
- og det ville ikke give mening, -
- hvis jeg mødte ham uden pigen, som introducerede mig for bogen, vel?
Og Ønskefonden er med på den.
Vi rejser om en måned.
Nej.
Åh gud.
Åh gud!
Augustus!
Tak!
Tilsyneladende, de gør det nok ikke ofte, men de er villige til at tage mig med.
Det er helt utroligt. Hazel. Det er så smukt.
Ja og en lille smule vanvittigt. - Ja, meget. Det er skrupskørt.
- Det er jo Amsterdam. Han har kun lige mødt dig.
Ja, jeg ved det. - Og han giver dig sit ønske.
Nej, vi deler det. Jeg mener... Han...
Vi deler det. - Det er vel nok sødt.
Er han din kæreste? - Nej, hold nu op. Det er han ikke.
Vi snakker om Amsterdam her. - Du er jo vild med ham...
Hør nu efter. Må jeg godt tage med?
Fra en mors synspunkt er det skønt, -
- og... vi bør snakke med lægen om det.
- Jeg ved ikke rigtigt. Men scanningen gik fint?
Ja, den gik fint, men vi ved ikke hvor længe det bliver ved med at være fint.
Jeg søger ikke asyl. Det er kun få dage. Ferie.
Hvad hvis det bliver værre. I et fremmed land?
Der findes læger i Amsterdam. Og kræft.
Kræftformer er forskellige, og din er ganske usædvanlig, Hazel.
Jeg kan ikke give lov, med mindre en person med kendskab til din...
- Hvad hvis min mor tog med? Hvad?
Hvis du tog med?
Ønskefeerne siger da ja, de har masser af penge.
Så kunne det vel gå.
Og så skete det her.
Hej.
- Du er okay.
Hvad skete der?
Det sædvanlige.
Væske i lungerne, som standsede iltningen.
De lagde en sonde ind.
De drænede halvanden liter.
Den gode nyhed er, -
- at der ikke er nogen vækst.
Ingen nye svulster i din krop.
Vi er så lettede.
Det her er bare lidt bøvl.
Det er bøvl, vi kan leve med.
Mr. Lancaster.
Hvordan har hun det?
Bedre.
Meget bedre, tak.
De vil ikke lukke mig ind.
Beklager.
Det er fint nok.
Vil du sige, jeg var her?
Ja, selvfølgelig.
Okay.
Gus, bare gå hjem.
Få hvilet dig lidt.
Svulsterne bliver normalt resistente over for behandlingen.
Det er ikke sket her ...
... endnu.
På den anden side -
- kan medicinen måske forværre ødemet.
Sandt at sige, -
- så har meget få patienter fået Phalanxifor, så længe som Hazel har.
Vi kender ikke langtidsvirkningen.
Vi vil forhindre endotheliomal vækst, -
- som, hvis den tager over, kan resultere i sygdom, svækkelse, -
- dårligt blodomløb -
- og spredning af de svulster, vi arbejder hårdt på at udrydde.
Overlevelsesprocenten hos patienter med alvorlig endotheliomal vækst -
- falder eksponentielt, jo mere fremskreden tilstanden er.
Bare giv slip.
Du skal ikke være bange.
Åh gud.
Jeg skal ikke længere være mor.
Jeg har et spørgsmål.
Ja, Hazel?
Må jeg stadig tage til Amsterdam?
Det vil ikke være klogt nu.
Hvorfor ikke?
Kan det på nogen måde lade sig gøre? - Det ville medføre visse risici.
Det gør det også, hvis jeg shopper.
Ja, men flyveturen?
De har ilt på flyene.
Du er stadie fire.
Jeg får aldrig muligheden igen.
Nogensinde.
Hvis medicinen virker, hvorfor kan jeg så ikke ...
Måske kunne man ... - Nej.
Jeg ved ikke, hvordan jeg ellers skal sige det, Hazel.
Du er for syg.
Jeg er ked af det.
Hallo?
Lige et øjeblik.
Hej. Det er Gus ... igen.
Nej, hun sover.
Ja. Okay.
Det er fint. Hej hej.
Jeg ved, hvad du tænker.
Det er ikke fair over for ham. Det er det ikke.
Han har ikke brug for det i sit liv.
Det er der ingen, der har. Det er ikke besværet værd.
Du har ret.
Mor og jeg sagde lige det samme.
Det er på tide, vi smed dig på gaden.
Afleverede dig på et børnehjem, og så var du deres problem.
Jeg mener det.
Vi er ikke sentimentale.
Hallo???
Stilheden er øredøvende ...
Hazel Grace.
Hej, Augustus.
Er du okay?
Nej.
Hvad er der galt?
Tal til mig.
Det ved jeg ikke.
Det hele.
Jeg vil til Amsterdam, Gus.
Van Houten skal fortælle os, hvad der sker, når bogen slutter.
Og så gider jeg faktisk ikke have det her liv.
Himlen gør mig så trist.
Der står et latterligt, gammelt gyngestativ, -
- som min far satte op til mig, da jeg var lille, og ...
Det er bare det hele.
Godt, jamen så forlanger jeg at se det tårefremkaldende gyngestativ.
Jeg kan godt se det.
Det er et ultratrist gyngestativ.
Hazel Grace, jeg håber, du forstår ...
... at når du prøver at holde mig på afstand, gør det mig slet ikke mindre forelsket.
Alle dine bestræbelser på at holde mig væk vil mislykkes.
Hør her.
Jeg kan godt lide dig.
Og jeg kan rigtig godt lide at hænge ud med dig, -
- men jeg kan ikke lade det blive til mere end det.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg ikke vil såre dig.
Det må du godt.
Du forstår det ikke. - Jo.
Du forstår det ikke. - Jeg ved, hvad du prøver at sige.
Hazel, det er okay med mig.
Det ville være en ære at få mit hjerte knust af dig.
Gus, jeg er en granat.
En dag eksploderer jeg, -
- og så vil jeg udslette alt på min vej.
Jeg føler, det er mit ansvar at ramme færrest muligt ofre.
En granat.
Det er derform jeg ikke har en hamster.
Vi må gøre noget ved den gynge.
"Gynge søger nyt hjem."
"Frygtelig ensom gynge...
"søger kærligt hjem."
"Ensom og kun en smule pædofil gynge -
"søger varm barnenumse."
Nej.
Jeg kan lide det.
Det er derfor. Hvis du undrer dig, så er det derfor jeg kan lide dig.
Du har så travlt med at være din egen at du ikke ænser hvor enestående du er.
- Sådan noget må du ikke sige. Det siger jeg ellers til alle mine venner.
Ja, ja, venner.
Venner.
Det gør du bare ikke.
Tak for din forståelse ...
... bare venner
Okay ...
For fanden da! Hold så op med at flirte med mig!
"Kære Hazel. Ønskefonden har oplyst, at du vil ..."
"... du vil besøge os sammen med Augustus Waters og din mor den fjerde."
Lidewij Vliegenthart Mr. Peter van Houtens personlige assistent
Mor?
Ja?
Mor!
Hvad er der? - Undskyld.
Jeg var bare i bad.
Skrev du til Ønskefonden og sagde, at turen var aflyst?
Van Houtens assistent har lige mailet, og hun tror stadig, at vi kommer.
Hvad?
Vi ville først fortælle dig det, når far var her.
Mor.
Vi tager til Amsterdam.
Mener du ... Skal vi til Amsterdam?
Vi skal til Amsterdam.
Vi har fået arrangeret det hele.
Doktor Maria og alle ved det.
Men kun i tre dage, ikke seks. - Åh gud.
Der er tænkt på alt. En onkolog dernede er standby.
Alt. Vi er helt klar.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig så højt.
Jeg elsker dig.
Sæt dig. - Vi skal til Amsterdam.
Vi skal til Amsterdam.
- Du kan komme ud til mig.
Du skal vist ringe.
Ring til ham!
Okay, lunger, nu tager I jer sgu sammen i en uge.
Er I med? En uge til.
Hej, Gus. Håber, du har dit pas klar!!!
Fjong! Waters er på!!!
Hov, maden. - Hvad har du glemt?
Har du mit pas?
Ja, jeg har det.
Som jeg sagde til Ønskefonden ...
"Jeg rejser med stil eller slet ikke."
Mor, vi skal til Amsterdam!
Vi skal til Amsterdam lige nu.
Hej, familien Lancaster.
Gus. Hej! Godt at se dig.
Nu skal jeg tage den.
Gus! Hvor er du dog opfindsom.
Okay, Hazel Grace?
Okay!
Hvad er det, du har i næsen?
- Det må du undskylde. Nej, det gør ikke noget.
Det kaldes en kanyle, den hjælper mig med at få vejret.
Kan du se den her. Den giver mig ilten.
- Kan den også hjælpe mig? - Måske?
Det kilder.
Det må jeg nok sige.
Jeg tror jeg bedre kan få vejret.
Jeg ville gerne give dig den, men jeg kan ikke undvære den.
- Tak fordi jeg fik lov. Kom, Jackie.
Farvel.
Fly 1721 står klar til boarding ved gate 46.
- Det er vist vores. Ja.
Nu skal vi til Amsterdam!
Hvad, våde hænder?
Hvor er du ulækker.
Har du aldrig fløjet før?
Nej.
Det er spændende.
Sir?
De må ikke ryge på dette fly. Faktisk ikke på noget fly.
Jeg ryger ikke.
Det er bare en metafor.
Han lægger kræftpinden i munden, men giver den ikke magt til at dræbe ham.
Den metafor er forbudt på flyet i dag.
Gør klar til takeoff.
Tak.
Okay?
Sådan føles det at køre i bil med dig.
Åh gud, vi flyver!
Åh gud, vi flyver.
Vi flyver!
Se ned på jorden!
Se.
Sådan har intet nogensinde set ud i menneskehedens historie!
Se bilerne.
I to er bedårende.
Vi er bare venner.
Hun er. Jeg er ikke.
Hold da op!
Væk fra hende, din mær!
Se, Hazel.
Hvor er det vildt.
Hvad?
Se glasmosaikkerne. Utroligt smukt.
Jeg tjekker os ind.
Og I skal klæde om, -
- for I har en bordreservation i aften til to personer på Oranjee.
Og der står: "Velbekomme. Mr. Peter van Houten."
Jeg slog det op, og det lyder fantastisk.
Rejseguiden siger, det er en fin og meget romantisk restaurant.
Okay. Fin ...
Åh gud.
Okay, hvad ...
... skal du tage på?
Er den til mig?
Gud, hvor er den smuk.
Ja, du ved ...
Ved hvad?
At du har det helt fint med, -
- at din teenagedatter render rundt med en ældre fyr -
- i en by, som er kendt for usædelighed og udsvævende livsførelse?
Ja, det er faktisk ret præcist, hvad jeg siger.
Gus!
Hvor er du flot!
Tak, frue.
Hazel, Gus er her -
- og ser forrygende ud!
Jeg hører, at restauranten er helt utrolig god.
Hold da op.
Hvad?
Du er smuk.
Tak.
Det er her.
Oranjee. Ja, det er her. - Ja.
Deres bord, mr. og mrs. Waters.
Tak.
Tak, Gus. - Ingen årsag.
Champagnen er en gave.
Tak.
Godaften.
Okay?
Okay.
Den er utrolig.
Ved De, hvad Dom Pérignon sagde, da han havde opfundet champagnen?
"Skynd jer at komme! Jeg smager på stjernerne."
Velkommen til Oranjee.
Vil I se menukortet, eller lader I kokken bestemme?
Lad endelig kokken bestemme.
Og, sir ...
Noget siger mig, at vi får brug for lidt mere af det her.
Vi har kommet alle stjernerne på flaske for Dem, mine unge venner.
Det er vist vores.
Lilla gulerodsrisotto til damen. - Tak.
Og også til herren. - Tak.
Velbekomme.
Den her lilla gulerodsrisotto skal trylles om til en person, -
- så vi kan blive gift i Las Vegas.
Det er et flot jakkesæt.
Tak. Det er første gang, jeg har det på.
Det er ikke til begravelser? - Nej.
Det er ikke nær så flot.
Da jeg blev syg, -
- gav de mig 85 % chance for at blive kræftfri.
Flotte odds.
Men det betød et års tortur, et ben mindre -
- og stadig 15 % risiko for kræft.
Lige før operationen -
- spurgte jeg mine forældre, om jeg måtte købe et rigtig flot jakkesæt.
Så det er dit dødssæt.
Jep.
Sådan et fik jeg til min 15-års fødselsdag.
En kjole.
Jeg tror ikke nødvendigvis, jeg ville tage den på til en date.
Er vi på date?
Pas lige på, du.
Vi er mr. og mrs. Waters.
Fordi hun er dårlig til engelsk.
Men det siger vi, hvis de spørger, ikke?
Det, du sagde med Las Vegas? - Ja.
Kan jeg komme med i ægteskabet?
Gud?
Måske.
Hvad med engle?
Nej.
Liv efter døden?
Nej.
Jo, måske.
Jeg vil ikke sige nej, -
- men vil gerne se beviser.
Hvad med dig?
Bestemt.
Virkelig?
Ikke en himmel, hvor man rider på enhjørninger -
- og bor på et slot af skyer, -
- men jo, jeg tror helt sikkert, der er noget.
Ellers ...
Hvad er så meningen?
Måske er der ingen.
Det vil jeg ikke acceptere.
Jeg er forelsket i dig.
Du hørte mig godt.
Augustus ...
Jeg er forelsket i dig.
Kærlighed er bare et råb ud i intetheden, -
- og glemslen er uundgåelig.
Og vi er alle fordømte, -
- og en skønne dag -
- vil alle vores anstrengelser blive til støv.
Og jeg ved, solen vil sluge den eneste Jord, vi nogensinde får.
Og jeg er forelsket i dig.
Beklager.
Flere stjerner?
Nej tak.
Vi nøjes med regningen.
Nej, sir.
Mr. van Houten betaler jeres middag.
Hvad?
Jeg forstår ikke rigtigt den der T-shirt.
Men det gør van Houten.
Der er omkring 50 Magritte- referencer i "En storslået lidelse".
"Dette er ikke en pibe".
Men det er en pibe.
Og så alligevel ikke.
Det er en tegning af en pibe. Ikke?
Tegningen er ikke selve tingen.
Og en T-shirt med en tegning af en ting er heller ikke selve tingen.
Hov, du der.
Hvornår er du blevet så voksen?
Hvem er klar til svar?
Mig!
Det er her.
Jeg er så spændt, jeg ikke kan få vejret.
Hvilket du ellers godt kan?
Gider du lige?
Lidewij?
Hej! - Hej, jeg er Augustus.
Lidewij. - Hazel.
Kom indenfor.
Tak.
Peter! De er her nu.
Hvem fanden er "de"?
De er Augustus og Hazel.
De unge fans, som du har skrevet med.
Amerikanerne?
Du inviterede dem.
Kom indenfor.
Du ved, hvorfor jeg forlod USA.
For aldrig igen at skulle møde amerikanere.
Du er amerikaner.
Ja, uhelbredeligt.
Slip af med dem.
Det vil jeg ikke.
Vær nu sød.
Kom indenfor.
Undskyld, nu skal jeg rydde sofaen.
Tak.
Hvem af jer er Augustus Waters?
Det er jeg.
Og det er Hazel.
Mr. van Houten, tusind tak, fordi du skrev tilbage.
Det var klart en fejl.
Det er første gang, jeg har besvaret beskeder, og se, hvad det førte til.
Whisky?
Nej tak.
Så bare til mig.
En til whisky og soda, tak.
Måske lidt morgenmad først?
Hun tror, jeg drikker for meget.
Jeg tror også, at Jorden er rund.
Nå, men I kan lide min bog.
Vi elsker din bog.
Vi elsker den.
Augustus ...
Han ønskede at møde dig, så vi kunne tale med dig.
Føl ikke noget pres.
Er det bevidst, du har klædt dig på som hende?
På en måde.
I øvrigt vil vi begge takke dig mange gange for middagen i aftes.
Og for champagnen.
Det var fantastisk.
Fortryllende.
Bød vi på middag i aftes?
Med fornøjelse.
I er rejst langt.
Hvad kan jeg gøre for jer?
Vi har nogle spørgsmål ...
Selvfølgelig om, hvad der sker til sidst i bogen.
Især for dem, som Anna efterlader.
Hendes mor, den hollandske tulipanmand ...
Hvor meget kender I til svensk hiphop?
Ikke det store.
Lidewij, sæt straks "Bomfalleralla" på.
Okay.
Vi kan ikke svensk.
Nej, hvem fanden kan det?
Det vigtige er ikke det vrøvl, stemmerne siger, -
- men hvad de føler.
Tager du gas på os?
Hvad er det for en forestilling?
Gus, sæt dig.
Til sidst i bogen er Anna ...
Forestil dig, du løber om kap med en skildpadde.
Skildpadden får ti meters forspring.
Når du løber ti meter, -
- har skildpadden rykket sig en meter, og sådan bliver det ved.
Du er hurtigere end skildpadden, men kan aldrig fange den.
Du kan kun mindske dens føring.
Du kan overhale skildpadden, -
- hvis du ikke tænker for meget over det.
Men spørgsmålet "hvordan?" viser sig at være så kompliceret, -
- at ingen kunne løse det.
Ikke før Cantor beviste, at visse uendelige mængder er større end andre.
Jeg formoder, det besvarer dit spørgsmål.
Jeg fatter ikke en meter af det her.
Du virkede så intelligent på skrift, mr. Waters.
Har kræften spredt sig til hjernen?
Peter!
Kan vi fokusere på Anna?
Kom nu.
Jeg kan godt forstå, bogen ender midt i en sætning, -
- fordi hun dør eller bliver for syg til at fortsætte ...
Jeg vil ikke tale om den bog.
Men hendes familie og venner har jo en fremtid.
Ikke?
Jeg er ikke interesseret.
Men du lovede!
Der sker ikke noget! De er fiktive!
De findes ikke, så snart romanen ender.
Det går ikke!
Jeg forstår det rent litterært ...
Jeg kan ikke det her.
Det er umuligt ikke at forestille sig ... - Jeg giver ikke efter for dine barnlige luner.
Jeg giver dig ikke den medlidenhed, du er vant til.
Jeg vil ikke have medlidenhed. - Jo, du vil.
Det er alle syge børn afhængige af.
Du skal leve resten af dine dage ... - Peter!
... som det barn, du var, da du fik diagnosen.
Et barn, som tror, der er et liv, efter romanen ender.
Og vi voksne føler medlidenhed.
Så vi betaler for behandlinger og iltmaskiner.
Peter, så er det nok.
Du er en bivirkning af den evolutionære proces, -
- som ikke vægter individuelle liv.
Du er en forfejlet mutation.
Hør her, skiderik, -
- du kan ikke sige noget om min sygdom, -
- jeg ikke allerede ved.
Jeg kom her af en eneste grund.
Så du kunne fortælle mig, hvad der sker i slutningen af den skide bog!
Det kan jeg ikke.
Pis med dig!
Så find på noget!
Nu skal du gå.
Har du aldrig spurgt dig selv om, -
- hvorfor du går så højt op i dine dumme spørgsmål?
Rend mig!
Det er okay.
Jeg skriver en opfølger.
Jeg skriver en til dig.
Jeg skriver en bedre en end den fulde stodder.
Der bliver både blod og indvolde og store ofre.
Du bliver vild med den.
Undskyld, jeg spildte dit ønske på den narrøv.
Nej, ikke på ham. Du brugte det på os.
Hazel og Augustus!
Jeg er så ked af det.
Omstændighederne har gjort ham ond.
Jeg troede, det ville hjælpe at møde jer, -
- at han kunne se, hvad hans bog har betydet for mennesker.
Men jeg er frygtelig ked af det.
Skal vi tage på sightseeing? Har I set Anne Franks hus?
Jeg skal ingen steder med ham. - Nej.
Han er ikke inviteret.
Der er desværre ingen elevator.
Det er okay. - Der er mange trapper.
Stejle. - Jeg kan godt.
Vi behøver ikke ... - Jeg kan godt.
Kom.
Anne Franks familie kom fra Frankfurt i Tyskland.
Anne Franks dagbog blev verdensberømt.
Det er svært i tider som disse.
Det er et under, jeg ikke har svigtet alle mine idealer.
De virker så absurde og upraktiske ...
... og dog klynger jeg mig til dem, fordi jeg stadig tror ...
... trods alt, der sker, at folk i sandhed har gode hjerter.
Det er ganske umuligt for mig at bygge mit liv på ...
Skal vi?
Ja. - Ja.
Jeg kan bære den.
Jeg klarer den.
Det var bag denne reol, at Frank-familien levede i skjul.
Jeg tager den.
Tak.
Vi er alt for unge til at klare disse problemer, -
- men de bliver ved med at belemre os i hobetal, -
- indtil vi til sidst er tvunget til at finde en løsning.
Er du okay, Hazel? - Ja.
Giv dig god tid.
Undskyld.
Klar? - Ja.
Jeg længes efter at cykle, danse, fløjte, se verden, -
- føle mig ung og vide, jeg er fri. 24. december 1943.
Og dog, når jeg kigger op i himlen, -
- føler jeg på forunderlig vis, at alt vil blive godt igen.
At også denne ondskab vil få en ende.
Er du okay?
Ja.
Det er vist nok nu.
Du behøver altså ikke ...
Jeg har styr på det.
Alt er, som det skal være.
Gud ønsker at se lykkelige mennesker.
Hvor der er håb ...
Hazel.
... er der liv.
Godt gået.
Ja.
Er du okay? - Ja.
Det er her.
Er du okay?
Ja. Hold da op.
Tak.
Det eneste overlevende medlem af Frank-familien var Otto.
Annes far.
I den slags øjeblikke ...
... kan jeg ikke tænke på elendighed, -
- men kun på den skønhed, der stadig er.
Forsøg at genfinde lykken i dig selv.
Tænk på skønheden i alt omkring dig ...
... og vær lykkelig.
Bravo.
Jeg blev forelsket, ligesom man falder i søvn.
Langsomt og så pludselig med ét.
Det slutter bare lige her, hvor knæet skulle være -
- og spidser til.
Hvad?
Mit ben.
Bare så du er forberedt.
Gus ...
... ikke mere om dig nu.
Vent.
Jeg kan ikke. Den sidder fast.
Jeg elsker dig så højt, Augustus Waters.
Jeg elsker også dig, Hazel Grace.
Så utroligt højt.
Jeg kan ikke få vejret.
Det er okay.
Hazel.
Du er så smuk.
Hold op.
Nej, du er smuk.
Jeg er så heldig.
Kære Augustus ... JOMFRUER
18-årige, etbenede fyre ...
Din, Hazel Grace
Åh gud.
Tænk, at du kaldte ham skiderik.
Ja! - Gjorde du?
Hvor kom det fra?
Det væltede bare ud.
Jeg var så vred.
Sikke et uhyre. - Det var rædsomt.
Hvad skete der så?
Vi så Anne Franks hus. - Gjorde I?
Det var fedt. - Helt utroligt?
Det var megafedt. - Og bagefter?
Så gik vi bare rundt.
Det lyder dejligt.
Vi har stadig et par timer.
Skal vi tage på Van Gogh-museet? - Du bestemmer.
Vi har ikke tid til at nå det hele, men ...
Så må I jo bare tage hertil igen.
Vær nu ikke så fjollet.
Hazel, jeg er da ikke fjollet.
Jeg er positiv.
Mrs. Lancaster? - Ja?
Må Hazel og jeg få lidt tid alene sammen?
Selvfølgelig, Gus.
Jeg går op på værelset, -
- og så er jeg klar, når I har lyst til at tage ud.
Skal vi gå en tur?
Hvad er der?
Lige før du røg på hospitalet, begyndte jeg at få ...
Jeg fik smerter i hoften.
Så jeg fik en PET-scanning, -
- og den lyste op som et juletræ.
Inde i brystkassen og i leveren ...
Over det hele.
Undskyld.
Jeg skulle have sagt det.
Det er ikke fair.
Verden er åbenbart ikke nogen ønskefabrik.
Hør her.
Du skal ikke være bekymret for mig.
Jeg finder ud af at blive hængende og irritere dig længe.
Har du smerter?
Nej.
Jeg er okay.
Er du okay?
Okay.
Du kan ikke bare glemme det igen, vel?
Behandl mig, som om jeg ikke var døende.
Jeg tror ikke, du er døende.
Du har bare fået en smule kræft.
Ville det være helt til grin ...
... hvis vi bare snavede?
Lige nu?
Det ville det nok.
Min smukke familie (OG GUS)
KEMOTERAPI
Hvordan har dine øjne det?
Godt.
De sidder bare ikke i mit hoved. Men bortset fra det ...
Det lader til, hele min krop er lavet af kræft nu.
Ikke for at trumfe dig.
Har du skrevet hans mindeord?
Helt ærligt. - Hvad?
Jeg har ikke sagt det endnu.
Hvad snakker I om?
Undskyld.
Augustus?
Jeg skal bruge talere til min begravelse.
Så jeg håbede, at du og Isaac, men først og fremmest du, -
- ville være så søde at flikke noget sammen.
Det vil jeg hjertens gerne.
Tak.
I er så søde.
Kvalmende.
I er klamme.
Har du hørt fra Monica?
Ikke et ord.
Har hun ikke engang sendt en sms? - Ikke én.
Jeg hader den pige. - Men der er tonsvis af andre piger.
I skal ikke tænke på mig.
Der er en ny pige i støttegruppen.
Hun har kolossale ...
Hvor ved du det fra?
Jeg er blind, men ikke så blind.
Hazel Grace?
Du har vel ikke fem dollars?
Hvad så nu?
Hvad sker der?
Jeg kan lugte æg. Er det æg?
Er det der?
Ja.
Jeg er nervøs.
Nervøs?
Er Monica derinde?
Det er lige meget.
Det handler mere om dig.
Må jeg få et æg?
Hazel Grace ...
... hit med æggene.
Æg.
Isaac.
Så er det nu. - Du klarer det.
Jeg kunne ikke høre noget.
Lidt længere til venstre.
Kaste mod venstre eller sigte mod venstre?
Sigte.
Okay. - Venstrere.
Vi venter, til det er mørkt.
Alt er mørkt for Isaac.
Jeg er ikke døv, kun blind.
Jeg kan høre, du gør grin med mit handicap.
Undskyld. - Det huer mig ikke.
Hvor skal jeg kaste? - Bare kast hårdt.
Ja.
Sådan! - Ja!
Hvad?
Jeg ramte den!
Nu ved jeg, hvor jeg skal sigte.
Det var skidesjovt!
Bare bliv ved.
Kast igen og igen. - Giv mig flere!
Stop, stop, stop!
Isaac.
Goddag. Er du Monicas mor?
Ja.
Goddag. Din datter har gjort min ven uret.
Så vi søger hævn.
Vi syner ikke af meget, -
- men tilsammen har vi fem ben, fire øjne -
- og to et halvt par lunger.
Men vi har også to bakker æg, -
- så hvis jeg var dig, ville jeg gå ind igen.
Virkede det? - Jep.
Det var den dummeste tale nogensinde. Og den virkede?
Værsgo. Vent lidt.
Det føles bare så fedt!
Augustus?
Hazel Grace.
Hej.
Åh gud. Hej. Jeg elsker dig.
Jeg er på benzintanken.
Hvad?
Der er noget galt.
Du må ...
Kan du komme og hjælpe mig?
Gus!
Gus.
Hvad sker der?
Se. - Der er infektion.
Tag en dyb indånding.
Jeg må ringe til nogen.
Du må ikke ringe efter ambulancen.
Heller ikke til mine forældre. Det tilgiver jeg dig ikke.
Hvad laver du her?
Jeg ville købe smøger.
Min pakke er blevet væk.
Jeg har nok tabt den, eller de tog den fra mig.
Jeg ville bare gøre noget selv for en gangs skyld.
Jeg ville gøre det selv. - Jeg ringer efter ambulancen.
Det er jeg nødt til. - Nej!
Er det alarmcentralen? Vi skal bruge en ambulance.
Jeg hader mig selv!
Jeg hedder Hazel Grace Lancaster.
Skynd jer.
Vi er i en sølvgrå jeep på tankstationen.
Gid jeg kunne sige, at Augustus Waters bevarede sin humor til det sidste.
At hans mod ikke vaklede et eneste sekund.
Men sådan var det ikke.
Det gør så ondt. Jeg er så dum.
- Vil du fortælle mig en historie? En historie?
Eller sige et digt.
Jeg kender et digt.
Den Røde Trillebør, af William Carlos Williams.
så meget afhænger af den røde trillebør
fyldt med korn
ved siden af de hvide høns
Er den allerede slut?
Nej selvfølgelig ikke.
så meget afhænger af den blå himmel
gennemskåret af træernes grene
og så meget afhænger af den gennemsigtige slange
der kom ud af maven på drengen med de blå læber
så meget afhænger
af universets beskuer
Hvordan har han det?
Han har haft en hård nat.
Hans blodtryk er lavt.
Hans hjerte ...
Hvad med kemoen?
De vil stoppe med kemoen.
Må jeg se ham?
Vi siger, du var her.
Ja. - Okay.
Ja.
Jeg bliver lige hængende lidt, hvis det er okay.
Ja, selvfølgelig.
Giv dig god tid, skat.
Værsgo.
Er det godt? - Okay, skat.
Okay.
Hej.
Hvad tænker du på?
Glemslen.
Jeg ved godt, det er en barnlig drøm, -
- men jeg har altid troet, jeg ville blive en helt.
At jeg ville få en glorværdig historie.
En, man ville trykke i alle aviser ...
Jeg skulle være blevet til noget stort.
Du er noget stort, Augustus.
Ja, men ...
Du ved, hvad jeg mener.
Ja, men jeg er bare ikke enig.
Hele din besættelse af at blive husket ...
Du må ikke blive vred. - Jeg er vred!
Fordi jeg synes, du er noget stort. Er det ikke nok?
Du tror, du kun har haft et meningsfuldt liv, -
- hvis alle husker dig, hvis alle elsker dig.
Men ved du hvad, Gus? Det her er dit liv.
Du får ikke andet.
Du får mig og din familie, og du får denne verden, og det er det.
Og hvis det ikke er nok for dig, er det surt, men det er ikke ingenting.
For jeg elsker dig.
Og jeg vil huske dig.
Undskyld. Du har ret.
Gid det kunne gøre dig lykkelig.
Det er et godt liv, Hazel Grace.
Og det er ikke forbi endnu.
Augustus.
En af de mindre åndssvage klichéer i kræftgenren -
- er det, som går under navnet "den sidste gode dag", -
- hvor den ubønhørlige svækkelse pludselig står stille, -
- og hvor smerterne er, om så kun for et øjeblik, udholdelige.
Problemet er selvfølgelig, at man ikke kan vide, -
- at den sidste gode dag er ens sidste gode dag.
Når man har den, er den bare endnu en af de bedre dage.
Hej, Augustus.
Godaften, Hazel Grace.
Et hurtigt spørgsmål.
Har du skrevet den mindetale, jeg bad dig om?
Muligvis.
Kan du finde ned til bogstaveligt talt Jesu hjerte sådan cirka nu?
Måske. Er alt i orden?
Jeg elsker dig, Hazel Grace.
Må jeg låne nøglerne?
Hvor skal du hen? Vi skal spise. - Jeg må køre nu.
Du har ikke fået nogen frokost. - Jeg er ikke sulten.
Hazel, du skal spise. - Jeg er ekstremt usulten.
Gus er syg, men du skal passe på dig selv.
Det handler ikke om Gus. - Du skal holde dig sund.
Spis nu noget. - "Holde dig sund"?
Jeg er ikke sund, jeg skal dø.
Jeg skal dø, og I vil stadig være her, -
- og I vil ikke have nogen at passe på, -
- og du vil ikke længere være mor, og jeg er ked af det, -
- men jeg kan ikke gøre noget. Så må jeg godt gå nu?
Hvorfor siger du det til mig? - Fordi du selv sagde det.
Hvad snakker du om?
På Intensiv.
Hazel ...
Jeg tog fejl.
Okay?
Selv hvis du døde ...
"Når".
Selv når du dør ...
... vil jeg altid være din mor.
Det er det bedste, jeg nogensinde bliver.
Det er min største frygt.
At når jeg er væk, -
- vil du ikke længere have et liv.
I vil sidde og stirre ind i væggen, -
- eller I vil begå selvmord ...
Hazel, skat, det gør vi ikke.
At miste dig ...
Det vil gøre ondt som bare fanden.
Men du af alle mennesker ved, at det er muligt at leve med smerten.
Man gør det bare.
Jeg er ved at efteruddanne mig til socialarbejder.
Hvad?
Hvis jeg kan tage vores erfaringer -
- og hjælpe andre mennesker, måske rådgive familier ...
Hvorfor har du ikke fortalt det?
Du skulle ikke føle dig svigtet.
Føle mig svigtet?
Det er ...
Det er en fantastisk nyhed.
Smut så.
Okay?
Skat.
Lige ud.
Lidt til venstre.
Er der et trin? - Ja. Føl dig frem.
Der er et podium til højre.
Ja, perfekt.
Smukt.
Hej.
Du kommer for sent.
Går det godt? Du ser forrygende ud.
Ja, ikke?
Hvad sker der, drenge?
Sig det, Gus.
Jeg vil overvære min egen begravelse.
Jeg håber, jeg kan overvære den som genfærd, men ...
Men hvis nu det ikke går, -
- har jeg besluttet at holde denne forbegravelse.
Er I klar?
Augustus Waters var en fræk stodder.
Men vi tilgav ham.
Ikke på grund af hans usandsynligt flotte udseende, -
- eller fordi han kun fik 19 år, når han burde have haft mange flere.
18 år, makker.
Helt ærligt! Jeg formoder, du får lidt mere tid.
Afbryder mig midt i mindetalen ... Du er jo død.
Men når fremtidens videnskabsmænd -
- kommer hjem til mig med et par robotøjne -
- og siger, jeg skal prøve dem ...
... vil jeg bede dem om at skride ad helvede til, -
- for Gus ... Jeg vil aldrig se en verden uden dig.
Det vil jeg ikke.
Jeg vil ikke se en verden uden Augustus Waters.
Og når det så er sagt, prøver jeg nok robotøjnene, -
- fordi det er robotøjne.
Lyder rockerfedt.
Og jeg ved ikke ...
Det her er bare for hårdt.
Lykke på rejsen.
Ja.
Hazel, giver du en hånd?
Lidt til højre.
Ja, og så vend dig om. Sæt dig ned. Sådan.
Så er det dig, Hazel Grace.
Goddag.
Mit navn er Hazel Grace Lancaster ...
... og Augustus Waters var mit livs store, skæbnebestemte kærlighed.
Vi fik en storslået kærlighedshistorie, -
- og jeg kan nok kun få fremstammet en enkelt sætning, -
- før jeg forsvinder væk i en stor sø af tårer.
Som alle ægte kærlighedshistorier vil vores dø med os.
Som det sig hør og bør.
Jeg havde håbet på, at han ville holde mindetale for mig.
For ingen anden kan ...
Nej ...
Jeg vil ikke tale om vores kærlighedshistorie, for det kan jeg ikke.
I stedet vil jeg tale om matematik.
Jeg er ikke matematiker, men jeg ved dog følgende.
Der er en uendelig talrække mellem nul og et.
Der er 0,1, 0,12 og 0,112 og ...
... og en uendelig række andre tal.
Selvfølgelig er der et større antal uendelige tal mellem nul og to -
- eller mellem nul og en million.
Nogle uendeligheder er større end andre uendeligheder.
En forfatter, vi engang kunne lide, lærte os om det.
Jeg vil have flere tal, -
- end jeg nok får.
Og gud ...
... hvor ville jeg gerne have flere dage til Augustus Waters.
Men Gus ...
... min elskede ...
Ord kan ikke beskrive, hvor taknemlig jeg er -
- for vores lille uendelighed.
Vent lidt.
Du gav mig et "for evigt" -
- inden for de talte dage.
Og for det er jeg -
- evigt taknemlig.
Jeg elsker dig så højt.
Jeg elsker også dig.
Augustus Waters døde otte dage senere på Intensiv Afdeling.
Da kræften, som var lavet af ham, -
- stoppede hans hjerte, som også var lavet af ham.
Det var uudholdeligt.
Alt sammen.
Hvert sekund værre end det foregående.
På skadestuen spørger de altid, hvor ens smerter ligger på en skala fra et til ti.
De har spurgt mig hundrede gange, -
- og jeg kan huske en gang, -
- hvor jeg ikke kunne få vejret, og mit bryst føltes, som om det brændte, -
- og sygeplejersken spurgte mig.
Jeg kunne ikke tale, men jeg holdt ni fingre op.
Da jeg så fik det bedre, -
- kom sygeplejersken ind og sagde, jeg var en fighter.
"Ved du hvorfor?"
"Du kaldte en tier for en nier."
Men det var ikke sandt.
Jeg kaldte det ikke en nier, fordi jeg var tapper.
Jeg kaldte det for en nier, fordi jeg gemte min tier.
Og den kom nu.
Det var den store og frygtelige tier.
"Jeg frygter intet ondt, for du er hos mig.
Din stok og din stav er min trøst.
Du dækker bord for mig for øjnene af mine fjender.
Du salver mit hoved med olie. Mit bæger er fyldt til overflod.
Godhed og troskab følger mig, så længe jeg lever, -
- og jeg skal bo i Herrens hus -
- alle mine dage."
Augustus Waters kæmpede en brav kamp i mange år.
Han kæmpede med stort mod, og hans styrke ...
Sikke en gang pis, hva'?
... var inspirerende for os alle.
Lad os alle bede.
Vi takker dig, Herre, for Augustus Waters' liv.
Vi må lade, som om vi beder.
Og for hans styrke og mod.
Herre, vi beder dig være hos os i dag -
- for at trøste hans venner og familie.
Tak, fordi du er her, Herre.
Alt dette beder vi om i Jesu navn.
Amen. - Amen.
Nu skal vi høre en mindetale fra Gus' særlige ven, -
- Hazel Lancaster.
Ikke at det gør den store forskel, men jeg var hans kæreste.
Der hænger et smukt citat hjemme hos Gus:
"Ingen regnbue uden regn."
Selv på hans sidste dage ...
Jeg troede ikke selv på det.
... kunne han få smilet frem.
Men det er okay.
Det var det rigtige at gøre.
Jeg besluttede mig for, at begravelser ikke er for de døde.
De er for de levende.
Vil du have selskab? - Nej, jeg er okay.
Jeg vil bare køre lidt rundt for mig selv.
Jeg elsker dig.
Det var en smuk tale.
Vi ses snart. Kør forsigtigt. - Okay.
Må jeg?
"Omnis cellula e cellula."
Din kæreste Waters og jeg skrev en del sammen i hans sidste dage.
Læser du dine fanbreve nu?
Jeg ville ikke kalde ham en fan. Han afskyede mig.
Men han insisterede på, at jeg skulle komme til hans begravelse -
- og fortælle dig, hvad der skete med Anna og hendes mor. Så her er jeg.
Og det er dit svar: "Omnis cellula e cellula."
"Liv kommer af liv."
Jeg er ikke i humør til det her. - Vil du ikke have en forklaring?
Nej, det vil jeg ikke.
Men tak. Hav et godt liv.
Du minder mig om hende.
Jeg minder tit folk om nogen.
Min datter var otte.
Og hun led så tappert i lang tid.
Havde hun leukæmi ligesom Anna?
Ligesom Anna.
Det gør mig ondt, at du mistede hende.
Det gør mig ondt, du mistede Gus. Og at jeg ødelagde jeres tur.
Du ødelagde ikke vores tur. Vi havde en skøn tur.
Kender du trolley-eksemplet?
Der er et tankeeksperiment inden for etikken -
- kendt som trolley-eksemplet. Philippa Foot var en engelsk filosof ...
Gudfader.
Jeg prøver at forklare dig noget.
At give dig det, du ville have. - Nej!
Du er en dranker og en fiasko, og du skal ud af min bil lige nu, -
- så jeg kan komme hjem og være alene med min sorg.
Du skal læse det her.
Jeg vil ikke læse noget. Er du sød at gå ud?
Gå så ud af min bil! - Fint nok.
Må jeg komme ind?
Jeg er så ked af det.
Ja.
Men det var en ære, ikke?
At elske ham?
Det giver dig en fornemmelse af vores følelser for dig.
Hazel?
Du har fået besøg af en ven.
Ved du, om han havde smerter?
Han havde i lang tid svært ved at få vejret, -
- og til sidst blev han bevidstløs.
Der var intet smukt over det.
Døden stinker.
Gus elskede dig virkelig.
Det ved jeg godt.
Han snakkede om dig konstant.
Det var irriterende, at han snakkede så meget om dig.
Det syntes jeg nu ikke. - Nej, det ved jeg godt, du ikke gjorde.
Fik du brevet fra din forfatterven?
Han er ikke min ven. Hvor ved du det fra?
Jeg talte med ham på kirkegården, -
- og han sagde, han var kommet helt herover for at give dig det brev.
Jeg er færdig med ham.
Jeg gider ikke læse ét ord til fra den narrøvs pen.
Gus har skrevet brevet.
Hvad?
Gus skrev noget og sendte det til van Houten.
Åh gud.
Mr. van Houten. Jeg er et godt menneske, men elendig til at skrive.
Du er et elendigt menneske, men god til at skrive.
Så vi udgør et godt par.
Jeg vil ikke bede om tjenester, -
- men hvis du har tid, og det lader du til, -
- så hjælp mig med det her.
Det er en mindetale til Hazel.
Hun bad mig skrive en, og jeg forsøger.
Den mangler lige lidt finesse.
Sagen er den, at vi alle vil huskes.
Men ikke Hazel.
Hazel har regnet den ud.
Hun ville ikke have en million beundrere. Hun ville kun have en.
Og det fik hun.
Måske var hun ikke elsket af mange, men hun var dybt elsket.
Og er det ikke de færreste forundt?
Da Hazel var syg, vidste jeg, jeg skulle dø, -
- men ville ikke fortælle det.
Jeg sneg mig ind på Intensiv i ti minutter, -
- og jeg sad sammen med hende, indtil jeg blev snuppet.
Hendes øjne var lukkede, hendes hud var bleg, -
- men det var stadig hendes hænder.
Stadig varme, og neglene var malet dybt midnatsblå, -
- og jeg holdt bare hendes hænder.
Jeg tvang mig selv til at forestille mig en verden uden os.
Og hvor ville det være en ligegyldig verden.
Hun er så smuk.
Man bliver aldrig træt af at kigge på hende.
Man skal ikke tænke på, om hun er klogere end en selv, for det er hun.
Hun er sjov helt uden at være led.
Jeg elsker hende.
Gud, hvor jeg elsker hende.
Jeg er heldig at elske hende, van Houten.
Man kan ikke selv vælge, om man bliver såret.
Men man har indflydelse på, hvem man bliver såret af.
Og jeg er glad for mit valg.
Det håber jeg også, hun er.
Okay, Hazel Grace?
Okay.
Tekster af Team Irene www.nxtgn.org