Život smo dobili prije milijardu godina.
Što smo učinili s njim?
Lucy.
Nema ništa bolje. Uđeš i izađeš, i kraj priče.
Zato to onda sâm ne obaviš?
Tipu nije ni nakraj pameti da će mu aktovku dostaviti totalna desetka.
Raspametiti ćeš ga, daj.
Što je u njoj? -Srce!
Ne brij mi na paranoju, u redu?
Imaš povjerenja u mene, zar ne?
Jebote!
Richarde...
Stvarno si mi drag, ali...
Sada se moram brinuti za sebe. Moram...
Ma ne znam. Moram se posvetiti cijeloj hrpi stvari.
Hej, hej. Što ti to radiš?
Idem kući, jer u ponedjeljak imam ispite.
Moram se otuširati i onda moram učiti, okej?
Znaš što? Neki dan sam bio u jednom muzeju.
I znaš što sam otkrio?
Što?
Prva žena u povijesti zvala se Lucy.
To bi me trebalo oraspoložiti?
Da.
Ne.
Nazvat ću te. Okej?
Okej, okej. Okej.
Reći ću ti iskreno. Ne mogu sâm dostaviti aktovku.
Malo sam se porječkao s tipom. Nije ništa ozbiljno.
Ali ako dođeš ti, problem je riješen.
Uđeš onamo, odeš na recepciju
i tražiš da siđe Mister Jang.
On siđe, uzme aktovku, ti ga zabljesneš najzgodnijim osmijehom
i odeš.
Gledaj! Recepcija se čak vidi odavde.
Hajde.
Što je u aktovki? Pojma nemam, neka papirologija.
Da? Daj da vidim, onda. -Zaključana Je.
A samo Mister Jang zna šifru.
Ja sam samo dostavljač. -Tebe Plaćaju za ovo?
Da, recimo. -Ono, Koliko?
Okej, mi to sad pregovaramo ili...
Ne, ne. Koliko te plaćaju? Zanima me koliko.
Tisuću dolara.
Plaćaju te tisuću dolara za dostavu papirologije? Stvarno?
Ne znam. Trebam deset minuta.
Plaće soma dolara, a ostatak me se ne tiče.
Pa, ne tiče se ni mene, odmah ću ti reći.
Slušaj! -Što?
Podijelit ćemo popola.
Petsto tebi i petsto meni.
Richarde, nazvat ću te.
Slušaj, treći mi je put ovog tjedna.
Dolazim u isti hotel s istim kaubojskim šeširom.
Problem riješen!
Idi, idi. Pričekat ću te. Idi.
Lucy, dušo...
Već sam to desetak puta odradio.
To je papirologija. Vjerojatno samo neki nacrti
koje su maznuli da ih kopiraju. Tako to ide u ovoj zemlji.
Čak je i moj Stetson proizveden ovdje. Gledaj.
Na etiketi piše "Made in Taiwan".
Vidimo se, kauboju s lažnim Stetsonom.
Mila, molim te. -Richard, Moram ići.
Kog ti to vraga radiš? -Žao Mi je.
Strašno mi je žao. Stvarno mi treba tvoja pomoć.
Prekini! Prekini! Skidaj ovo odmah s mene!
Ne mogu. -Skidaj Ovo odmah s mene!
Ne mogu, jedini ključ ima Mister Jang.
Samo trebaš ući u hotel i tražiti ga na recepciji.
Ne! Skidaj to odmah s mene!
Strašno mi je žao, stvarno nemam izbora. Što prije uđeš, prije ćeš izaći.
Ne mogu vjerovati da si mi ovo učinio. -Bit Ću tu. Dajem ti svoju riječ.
Tvoja riječ ne vrijedi ni govneta!
Vrijedi petsto dolara, unaprijed.
Ti si šupčina.
A ti si čudesna.
Gospođice, mogu li vam pomoći?
Da.
Trebam...
Mister Jang.
Da.
Što da kažem, tko je došao?
Richard.
Ne, Richard me... Richard me poslao.
Kako vam je ime?
Ne, Richard.
Richard je... Ovaj, samo traži parkirno mjesto.
Mister Jang svejedno pita za vaše ime.
Lucy.
Lucy i kako još?
Samo Lucy. Ako bi... Ako bi mogao požuriti, jer moram...
Sekundu, da prevedem.
Mister Jang stiže. Ostanite točno gdje ste.
Smijem li sjesti?
Mister Young kaže da trebate ostati točno gdje ste.
Mislim da je bolje ostati točno gdje ste.
Ispričavam se. Hotel Regent.
Ne!
Molim vas! Molim vas!
Molim vas!
Ja ništa ne znam!
Molim vas! Molim vas!
Ne! Molim vas!
Govorite li engleski?
Također pomalo govorim španjolski.
Lucy! Da, ja sam Lucy.
Došlo je do grozne zabune.
Samo trebam dostaviti ovu aktovku.
Ako ste izgubili ključ, ne morate mi odsjeći šaku.
Samo prerežite lanac, okej?
Molim vas.
Najponiznije vas molim.
Ne. Ne, ne!
Molim vas!
Zdravo, gospođice. Ja govorim engleski. Prevodim za Mistera Janga.
Molim vas, recite mu da ja ništa nisam učinila.
Ja ništa ne znam.
Sve je to velika zabuna, okej? Molim vas, samo mu to recite.
Da, okej, okej. Pričekajte malo.
Mister Jang pita što je u aktovci.
Ne znam što je u aktovci.
Govorite li vi engleski ili ne govorite?
Da, govorim. Godinu dana sam pohađao Međunarodnu gimnaziju u New Yorku.
Okej.
Richard mi je dao aktovku da je dam vama, to je sve što znam.
Okej? Molim vas, recite mu to.
Dao mi je papir s napisanim brojkama. Ne znam, što je ovo?
Kôd za otvaranje aktovke.
Što je u njoj, zaista?
Ništa opasno.
Zašto je onda sâm ne otvori?
Nema povjerenja u Mistera Richarda.
Nemam ni ja povjerenja u Richarda.
Bila sam s njim samo tjedan dana.
Okej, okej. Okej.
Mister Jang zahtijeva da vi otvorite aktovku.
Molim te, Bože, pomozi mi.
Traži da požurite. Mister Jang ima i drugog posla.
Možete li opisati sadržaj aktovke?
Četiri plastične vrećice pune plavičastog praha.
Možda modrikastog praha.
Ne znam. Izgleda odurno.
Mister Jang želi vam ponuditi posao.
Posao?
Ne želim posao.
Ako život počinje prije približno milijardu godina,
morat ćemo pričekati četiristo tisuća godina
da dočekamo aberaciju prvih živčanih stanica.
Tu počinje život kakav mi poznajemo.
Mozgovi u formacijama od svega nekoliko miligrama.
Još nije moguće ustanoviti nikakvu naznaku inteligencije.
Djeluje prije kao refleks.
Jedan neuron, živi ste.
Dvije neurona, kretati se.
A s kretanjem se počnu događati zanimljive stvari.
Životinjski život na Zemlji star je mnogo milijuna godina.
No većina vrsta koristi samo tri do pet posto
svog moždanog kapaciteta.
Ali tek kada stižemo do ljudskih bića,
na vrhu životinjskog lanca,
napokon zatječemo vrstu koja koristi veći dio moždanog kapaciteta.
Deset posto možda ne zvuči naročito,
ali mnogo je to, kad pogledate što smo sve time postigli.
Razmotrimo sada jedan poseban slučaj.
Jedino živo biće koje koristi svoj mozak
bolje od nas.
Dupini.
Procjenjuje se da ova nevjerojatna životinja
koristi možda čak i dvadeset posto svojeg moždanog kapaciteta.
Što je posebno važno,
to joj omogućuje
da ima sustav lociranja jekom,
djelotvorniji od svakog sonara koji je čovječanstvo izumilo.
Ali dupin nije izumio sonar. Razvio ga je prirodnim putem.
I to je presudan dio ovog
filozofskog razmatranja koje danas vodimo.
Možemo li stoga zaključiti
da je ljudima u većoj mjeri stalo
imati,
nego biti?
Lucy.
Što ste mi učinili s trbuhom?
Ništa!
Mali vodoravni rez.
Vrlo dobro izveden.
I otkrit ćete da se za mjesec dana ožiljak praktički više neće vidjeti.
Moći ćete pokazivati trbuščić idućeg ljeta na plaži.
Ne zanima me ožiljak.
Nego zašto smo vas otvorili, da?
Budite bez brige, nismo vam oduzeli organe, ni ništa slično.
Samo smo ubacili omanji paketić u donji dio vašeg trbuščića.
To je nova droga koja će oduševiti klince u Europi, vjerujte mi.
Koja?
Pa, znanstveni pojam je CPH4.
Što ne zvuči naročito seksi sa stanovišta prodaje.
Tako da još radimo na nazivu koji bi bio malčice efektniji.
Imate prijedlog?
Ispričavam se.
Dobrodošli!
Dobrodošli, uđite. Krasno.
Sjajno, sjajno!
Predivno! Krasno, krasno.
Kako si? -Vrlo Dobro, dragi.
Okej.
Dobro. Dakle, prije svega...
Velika hvala na sudjelovanju u ovom pothvatu.
Siguran sam da će proći kao po loju.
Ove krasne putovnice i aviokarte
omogućit će vam da se vratite kući u sljedeća dvadeset četiri sata.
Nego, po dolasku će vas osobno preuzeti naši ljudi,
da mi opet dođemo do svoje robe,
a vi opet otkrijete slobodu koju tako izdašno zaslužujete.
Jamačno vas ne moram podsjećati, ali ako bilo tko od vas dođe u napast
upozoriti vlasti
ili im se preda,
imamo imena i adrese obitelji baš svakoga od vas,
sve do najdaljeg rođaka, dobro?
Stoga se pouzdajemo u vašu posvemašnju diskretnost.
Dobro! Uglavnom...
Gospodo, gospođo, dopustite da vam prvi poželim
bon voyage!
Krasno.
Prodavat ćete ovo?
To nam je model poslovanja, bojim se.
Za primitivna bića poput nas
čini se da život ima samo jednu jedinu svrhu:
Stjecanje vremena.
= = A prolazak kroz vrijeme je, čini se, također
jedina stvarna svrha svake stanice u našim tijelima.
Da bi ostvarile taj cilj, mase stanica
koje sačinjavaju gliste i ljudska bića
imaju samo dva rješenja.
Biti besmrtne...
Ili se razmnožavati.
Ako joj stanište nije dovoljno pogodno ili naklonjeno...
Stanica će izabrati besmrtnost.
Drugim riječima, samodostatnost i samokontrolu.
S druge strane,
ako je stanište pogodno...
Odlučit će se razmnožavati.
Na taj način, kad umru,
Predaju suštinski važne informacije i saznanja
sljedećoj stanici, koja ih predaje sljedećoj stanici i tako dalje.
Tako znanje i učenje
bivaju predavani
kroz vrijeme.
Okej, okej. Budi smirena.
Moraš čekati. Samo igraj na vrijeme.
Stigneš razmisliti na letu. Samo sjedni na avion.
Sjedni na avion, idi odavde.
To je sada najbitnije. Samo dobij na vremenu.
Ništa ne pokušavaj. Ostani pribrana. Živa si.
Živa si, mala. Živa si. Samo to je bitno.
Samo čekaj.
Dobij na vremenu.
Nisam raspoložena.
Zamislimo na nekoliko trenutaka
kakav bi nam život bio kad bismo imali pristup do, recimo,
dvadeset posto kapaciteta našeg mozga.
Taj prvi stadij
dao bi nam mogućnost pristupa i kontrole
nad vlastitim tijelom.
Gospodine? -Da.
Je li to znanstveno dokazano?
Zasad je to samo hipoteza, priznajem.
Ali ako malo razmislite,
nelagodno će vam leći spoznaja
da su Grci, Egipćani i Indijci
imali predodžbu o stanicama stoljećima prije izuma mikroskopa.
A što reći o Darwinu?
Njega su svi smatrali glupanom kad je iznio svoju teoriju evolucije.
Na nama je da proširimo pravila i zakone
i prijeđemo iz evolucije u revoluciju.
Stotinu milijardi neurona postoji u svakom čovjeku.
Od njih je samo petnaest posto aktivirano.
U ljudskome tijelu ima više poveznica nego što je zvijezda u našoj galaktici.
Mi posjedujemo divovsku mrežu informacija
kojoj praktički ne možemo pristupiti.
Gospodine? -Da.
A što će biti sljedeći stadij?
Pa, sljedeći stadij vjerojatno će biti kontroliranje drugih ljudi.
Ali za to će nam
trebati pristup do najmanje četrdeset posto kapaciteta mozga.
Nakon kontroliranja sebe i drugih
doći će kontroliranje materije.
Ali sada zalazimo u područje znanstvene fantastike.
A tu ne znamo ništa više nego pas koji promatra Mjesec.
Ispričavam se, gospodine. -Da.
Ali što bi bilo ako, iz nekog razloga koji zanemarujemo,
netko otključa sto posto svojeg moždanog kapaciteta?
Sto posto?
Da.
Pojma nemam.
Hej!
Hej! Govoriš engleski? -Ne, Ne, ne.
Govoriš engleski? -Da, Da.
Vozi me u bolnicu, odmah. -U Bolnicu.
Moja noga!
OPĆA BOLNICA TRI-SERVICE
Bolnica!
Pričekaj me.
Operacijsku SALA RADIOLOGIJA
Gospođice! Molim?
Hej! Gospođice!
Treba mi pomoć. Stvar je hitna.
Ne smijete biti ovdje. Upravo operiramo!
Molim vas, izađite!
Ionako ga niste mogli spasiti.
Tumor mu je već napao korteks i desnu stranu moždine.
Netko je stavio vrećicu droge u mene. Hoću da mi je ukloniti. Curi.
Krenite, smjesta.
Dobro. Samo da vam dadem lokalnu anesteziju.
Ne trudite se.
Dobro.
Okej.
Smirite se, molim vas.
Odložite pištolj.
Samo ću vas pregledati, okej?
Nećete se ljutiti? -Ne.
Halo?
Mama?
Hej! Lucy.
Bebice, divno mi je što si se javila!
Samo, koliko je tamo sati?
Ne znam, noć je.
Samo časak, da prekinem drugi poziv.
Morat ću zaći unutra.
Evo me. Ne partijaše previše, zar ne?
Obećala si mi da ćeš se čuvati.
Trudim se, mama. Stvarno se trudim.
Pa, hvala ti što si nazvala ovako bez najave.
Tvom ocu će biti žao što nije tu.
Nije se još vratio iz teretane.
Obično nas zoveš ujutro.
Mama?
Da?
Osjećam sve.
Kako to misliš, šećerića?
Prostor...
Zrak...
Vibracije...
Ljude.
Osjećam silu težu.
Osjećam okretanje Zemlje.
Toplinu koja mi napušta tijelo.
Krv u mojim žilama.
Osjećam svoj mozak.
Najdublje dijelove svojih uspomena.
šećerića, veza nam je loša. Ne čujem te baš dobro.
Što to kažeš o uspomenama?
Bolova u mojim ustima
dok sam nosila aparatić...
Sjećam se
dodira tvoje ruke na mom čelu kad sam gorjela od groznice.
Sjećam se kako sam milovala macu, kako je mekana bila...
Macu? Koju macu, dušo?
Sijamka plavih očiju i slomljena repa.
šećerića, nije moguće da se toga sjećaš.
Bilo ti je jedva godinu dana.
Sjećam se okusa
tvoga mlijeka u mojim ustima .
Sobe...
Tekućine...
šećerića, o čemu ti to?
Samo vam hoću reći da vas volim, mama i tata.
šećerića.
I hoću ti zahvaliti na
tisuću poljubaca koje još osjećam na licu.
Volim te, mama.
Volim i ja tebe, šećerića.
Više od svega na svijetu.
Koliko je ostalo?
Petsto grama?
I koliko će mom tijelu trebati ukloniti ostatak?
Da odgovorim na to, moram znati o čemu je riječ.
Slobodno?
Izvolite.
CPH4.
Recite mi što je to.
Trudnice proizvode CPH4 u šestome tjednu trudnoće.
U minijaturnim količinama.
Za nerođeno dijete on ima snagu atomske bombe.
On fetusu daje nužnu energiju za oblikovanje svih kostiju u tijelu.
Čuo sam da su ga pokušali sintetizirati.
Nisam znao da su uspjeli.
Ako je to zaista CPH4,
u ovolikoj količini...
Čudim se da ste još na životu.
Ne zadugo.
Učenje je uvijek bolan proces.
Kao kad si mali, pa ti kosti rastu i cijelo te tijelo boli.
Vjeruješ li da se sjećam kako je zvučao rast mojih kostiju?
Kao neko struganje pod kožom.
Sve je sada drugačije.
Recimo, zvukovi su glazba koja mi je shvatljiva, kao tekućine.
Smiješno je to. Nekada me izuzetno brinulo
tko sam ja i što želim biti.
A sad, kad imam pristup najzabitijim zakucima svog mozga,
sve vidim jasno i shvaćam da je ono zbog čega smo mi mi...
Nešto primitivno.
Sve same prepreke.
Ima li ti to smisla?
Kao ti bolovi koje proživljavaš.
Onemogućuje ti shvaćanje.
Sve što ti sada znaš je bol. Jedino to znaš, bol.
Gdje su ostali?
Ostali nositelji droge.
Trebam ostatak.
Za medicinske svrhe.
Berlin.
Pariz.
Rim.
Hvala na susretljivosti.
Dobra večer, profesore.
Jeste li kod nas na večeri?
Jesam, bojim se. Iscrpljen sam.
Ugodan praznik želim. -Hvala.
Usrala sam se od straha, kad lupaš kao neka munjara!
Uzeljela sam te se.
I ja.
Što je, izgubila si ključeve?
Da.
Smijem posuditi tvoj laptop? -Da, Naravno.
Eto, jučer sam cijeli dan bila na audicijama, koje su zakon.
Tjeraju te da od jutra do sutra čekaš, jer ih boli briga za tvoje vrijeme.
I samo melju na kineskom.
Tko razumije kineski?
Ja ne razumijem kineski.
I onda ti uvijek kažu da će nazvati.
A ne uzmu ni broj mobitela.
Osim jednog frajera, ali on nije Kinez.
Radi u agenciji i sladak je.
Bože, kako je sladak.
U stilu da je zgodan i da to zna.
Ima tu furku... O, Bože, i kako dobru guzu!
Čekaj da samo čuješ!
I nećeš pogoditi kamo me odveo.
Four Seasons, kraljevski apartman, i cijelu smo noć vodili ljubav.
Oprosti, samo pričam o sebi. Što ima? Kako je Richard?
Mrtav je.
Vas dvoje ste ludi.
Idem se otuširati.
Da?
Profesore Normane, zovem se Lucy.
Upravo sam pročitala sva vaša istraživanja o ljudskome mozgu. Moramo se naći.
Sva moja istraživanja?
Pa, to mi jako laska, mlada damo, premda mi je teško povjerovati u to.
Sigurno sam napisao najmanje...
6734 stranice. Mogu vam sve izrecitirati napamet, ako želite.
Vi ste neka Emilyna prijateljica?
Ovo zvuči kao neka njezina luckasta šala. Je li ona s vama?
Ne, sasvim sam sama.
Tko ste vi?
Sad sam vam rekla.
Lucy, zar ne? Da, oprostite.
Pročitala sam vašu teoriju o iskorištavanju kapaciteta mozga.
Pomalo je rudimentarna, ali na pravom ste putu.
Hvala.
Profesore, moje stanice se reproduciraju fenomenalnom brzinom.
Više milijuna u sekundi.
Teško mi je točno procijeniti vrijeme svoje smrti ,
ali sumnjam da ću potrajati dulje od dvadeset četiri sata.
O čemu vi to?
Hoću reći da vaša teorija nije teorija.
apsorbirao sam veliku količinu sintetiziranog spoja CPH4,
koji će mi omogućiti stopostotno iskorištavanje mog moždanog kapaciteta.
Sada sam na dvadeset osam posto, a vaši su radovi točni.
Kad mozak stigne do dvadeset posto, otvori se i proširi ostatak.
Više nema prepreka.
Padnu kao domine. Koloniziraju vlastiti mozak.
Ne znam što da kažem...
Istina, radim na toj teoriji već više od dvadeset godina.
Ali to su cijelo ovo vrijeme samo
hipoteze i istraživačke ideje.
Nije mi nakraj pameti bilo da bi itko mogao...
Kontrolira svoj metabolizam?
Da.
A polako počinjem kontrolirati i tijela drugih ljudi.
Također mogu kontrolirati magnetske i elektromagnetske valove...
Ne sve, samo najosnovnije.
Televiziju.
telefona.
Radio .
Čudesno.
Ne osjećam bol...
Strah...
Požudu.
Kao da mi se gubi sve ono zbog čega smo ljudi.
Kao da što se manje ljudski osjećam...
Sve to znanje o svemu...
O kvantnoj fizici, primijenjenoj matematici,
beskrajnom kapacitetu stanične jezgre...
Sve to pršti u mome mozgu, sve to znanje.
Ne znam što ću s tim.
Ako mene pitate za savjet...
= = Znate...
Ako razmislite o
samoj prirodi života...
Hoću reći, od samog početka.
Od razvoja prve stanice
koja se podijelila u dvije stanice.
Jedina je svrha života cijelo ovo vrijeme
prenošenje naučenoga.
Nikad nije bilo više svrhe.
Zato, ako me pitate što raditi s svim tim znanjem koje skupljate, pa...
Prenesite ga.
Baš kao najobičnija stanica
što putuje kroz vrijeme.
Vrijeme.
Da, naravno.
Na vašim sam vratima za dvanaest sati.
Odlaziš? -Da.
Što je ovo? -Recept Za lijek.
Otkad ti to pišeš na kineskom?
Otprije sat vremena.
Luce, ovo mi uopće ne ide u glavu.
Bubrezi ti nisu djelotvorni, jetra te izdaje.
Moraš promijeniti način života.
Uzmi ovaj lijek, vježbaj, jedi organsku hranu.
Ozdravit ćeš.
Sinoć u dvadeset tri sata jedna je žena ubila pacijenta.
To se dogodilo u bolnici Tri-Service.
Osumnjičenoj je 25 godina, plavuša je srednje visine.
Policija traga za njom u cijeloj zemlji.
Naoružana je i opasna.
Del Rio.
Imam bizaran poziv od američke državljanke iz Tajvana.
Ta mlada žena kaže da zove zbog dojave o lancu krijumčara droge.
Prihvaćam.
Okej, snimam.
Halo?
Da, imam važne informacije o skupini krijumčara droge.
Moram razgovarati s nekim na ovlaštenom položaju.
Imate velike sreće, nitko u ovom uredu nema više ovlasti od mojih.
Ali počnimo ispočetka. Kako se zovete?
Slušaj me, Pierre Del Rio. Ustani sa stola, sjedni u stolicu
uzmi crvenu kemijsku sebi slijeva i zapiši sve što ću reći.
Nema kamera. Požuri! Ne mogu gubiti vrijeme.
Počnite.
Šaljem ti podatke o trojici koja stižu u Europu.
Svaki nosi kilu droge.
Morate ih uhititi i oduzeti im tu tvar. Trebat će mi za kasnije.
U kojem je obliku ta droga? Pločice, kapsule?
Prah.
Skriven u plastičnim vrećicama unutar njihovih crijeva.
Kako, molim?
Dobro pripazite dok ćete ih vaditi. Proizvod je vrlo moćan.
Vjeruj mi.
Imaš ih?
Da.
Dobro.
Računam na tebe.
Dobro je?
Dobar dan.
BERLIN - NJEMAČKA
Hvala.
To je taj! Držite ga, odmah!
Pođite sa mnom, molim.
PARIZ - FRANCUSKA
Dobar dan.
Gospodine, pođite s nama.
RIM - ITALIJA
Dobrodošli u Rim.
Dobro jutro, gospodine.
Pođite sa mnom, molim vas. Idemo ovuda.
Da, svakako.
Del Rio.
Satnik Marco Brezza.
Hvala što se javljate.
Preuzeli smo vašu pošiljku.
Hvala lijepa. Šaljem papirologiju za prijenos.
Doviđenja.
Dobro je. Imamo svu trojicu.
Dame i gospodo,
počinjemo spuštanje u zračnu luku Pariz Charles de Gaulle.
Gospođice, moram vas zamoliti da sada pospremite računala.
Obrišite nos.
Kako, molim? -Mogu Li dobiti čašu šampanjca?
Da. Naravno.
Možeš li odnijeti šampanjac onoj tamo djevojci?
Gospođice, vaš šampanjac.
Hvala.
Moje duboke isprike, ali sada stvarno morate zaklopiti stočić.
Jasno.
Za znanje.
Ako joj stanište nije dovoljno pogodno ili naklonjeno,
stanica će izabrati besmrtnost.
Drugim riječima, samodostatnost i samokontrolu.
Ne! Gospođice!
Morate ostati na sjedalu!
Gospođice!
Otvorite vrata! Stvarno morate natrag na sjedalo!
Uskoro slijećemo. Molim vas, otvorite vrata!
Molim vas, recite nešto! Jeste li dobro? Gospođice!
Molim vas, otvorite vrata!
Poduzmite nešto! Pomozite mi, molim vas!
Uskoro slijećemo! Otvorite vrata!
Gospođice! Jeste li dobro?
Recite nešto!
S ožiljkom u dnu abdomena?
Prilično svježim, s koncima.
I kako joj je? -Dobro. Spava.
S injekcijom koju sam joj dao, spavat će cijeli dan.
Doktore! Probudila se! Jeste li sigurni?
Da. Sjedi na krevetu.
To je ona.
Niste je vezali? -Nego Što!
Gospođice!
Ne mičite se.
Hoću razgovarati s tobom nasamo.
A ja hoću da dignete ruke uvis, molim.
Jeste li uzeli paketiće?
Da.
Gdje su?
Na sigurnom.
Ovdje.
U Parizu.
Bit će sigurniji u mojim rukama.
BOLNICA VAL DE GRACE
Ne ostavljaj vozilo tako. Parkiraj ga.
Kao murjak, vidiš dosta čudna sranja.
Ali moram vam iskreno reći.
Zapanjilo me ono što ste izveli.
Kad ste sve onako uspavali.
Imam li povoda za brigu?
Ne.
Dobro.
Nećete se ljutiti?
Ne.
Što je to?
Korejski. Ja ću voziti.
Hej, hej! Ne, ne, ne! Ovo je policijsko vozilo!
Ne možete! Ne, to nije moguće, mlada damo.
Ovo je policijsko vozilo.
Okej, okej.
Idemo, momci!
Gospodine? Ispričavam se, gospodine.
Moram razgovarati s nekim.
Razgovarajte s policijom.
Čujte, njemački sam građanin i tražim razgovor s odvjetnikom.
Skoknut ću do Kirurgije.
Donesi nešto za pojesti. -Ovisan Si o hrani.
Uvijek ovako vozite?
Nikad prije nisam vozila.
Super.
To je jednosmjerna.
Kasnimo.
Bolje zakasniti nego da poginem.
Nikad zapravo ne umiremo.
Ispričavam se, gospodine.
Nije mi dobro.
Meni je dobro. Meni je dobro.
Reći ću prekinuti potjeru.
Ne trudi se.
Nosim ti slaninu...
Daj mi aktovku.
Ubijte je i izvadite vrećicu.
Ne stojte tako, ubijte je!
Otvoreno je.
Idemo.
Ne znam kako bih vam mogao biti od pomoći.
Da, jesi.
Kako?
Kao podsjetnik.
Da krenemo?
Kamo idemo?
Skrenite na prvom križanju lijevo.
Okej.
Maknite se odatle!
Idi za onim autom.
Profesore?
Halo?
Lucy.
Ona je. Ona je!
Hej, vi.
U Parizu ste?
Da, jesam.
Dobro, dobro! Izvrsno.
Dakle, čujte. Ja sad više nisam u hotelu.
Došao sam na sveučilište, gdje sam si uzeo slobodu
pozvati nekoliko kolega razmotriti vaš slučaj.
Vrhunske stručnjake u svojem polju i potpuno vrijedne povjerenja.
Imam povjerenja u vas.
Hvala vam.
Biste li onda mogli doći do nas ovdje na sveučilištu?
Vrlo mi je drago upoznati vas.
Također.
Satnik Del Rio.
Poštovanje.
Da vas upoznam s kolegama.
Ovo je profesor Cartier, neurokirurg.
Znam tko su svi oni.
Naravno.
Gospodo, ovo je Lucy, prva žena koja je...
Hoću reći...
Kao što sam već spomenuo, gospođica Lucy je,
iz razloga koji su mi i dalje nejasni ,
otključala izvjesne sastavnice svojega mozga
koje pružaju pristup
prethodno neistraženim moždanim zonama.
Ona ima sposobnosti.
Možete li nam dati primjer?
Vašu šestogodišnju kćer Gabrielle pregazio je auto.
Bio je to plavi auto, s kožnim presvlakama,
Plastična je ptica visjela s retrovizora.
Šefe, izgubili smo petoricu u bolnici. Ispričavam se.
Koliko ti je ljudi još ostalo?
Sa mnom ih je još dvadesetak.
Ta prokleta cura je nezaustavljiva.
Ona je vještica.
Znam ja to.
Ubit ću je vlastoručno.
Ovamo dolaze ljudi. Možeš li osigurati prostoriju?
Moram ostati usredotočena. -Naravno.
Brže to.
Kako ste uspjeli pristupiti svim tim informacijama?
Kroz električne impulse.
Svaka stanica poznaje svaku drugu i komunicira s njom.
Svake sekunde međusobno razmijene tisuću bitova informacija.
Stanice se okupljaju i oblikuju divovsku komunikacijsku mrežu,
koja pak oblikuje materiju.
Stanice se sastaju, uobličuju na jedan način,
izobličuju, preobličuju.
Nema razlike, sve je to isto.
Ljudi sebe smatraju jedinstvenima,
pa su cijelu svoju teoriju ukorijenili u postojanju svoje jedinstvenosti.
"Jedan" je njihova mjerna jedinica.
Ali nije.
Svi društveni sustavi koje smo uveli puka su skica.
Jedan plus jedan jednako dva. To je sve što smo naučili.
Ali jedan plus jedan nikada nije bilo jednako dva.
Zapravo, ne postoje ni brojevi ni slova.
Kodificirali smo svoje postojanje da ga svedemo na ljudsku mjeru.
Da ga učinimo shvatljivim.
Stvorili smo mjere da bismo mogli zaboraviti njegove nedokučive razmjere.
Ali ako ljudi nisu mjerna jedinica,
a svijetom ne upravljaju matematički zakoni...
Što upravlja svim tim?
Snimite auto koji juri cestom.
Ubrzo li snimku beskonačno...
Auto nestane.
Dakle, kakav dokaz njegova postojanja imamo?
Vrijeme legitimizira njegovo postojanje.
Vrijeme je jedina stvarna mjerna jedinica.
Ono dokazuje postojanje materije.
Bez vremena
mi ne postojimo.
Vrijeme je jedinstvo.
Pretražite cijelu zgradu i pronađite je!
Nećemo ih još dugo moći zadržavati.
Vrijeme je za odlazak, dakle.
Jeste li sigurni da vam trebaju tako goleme doze?
Bojim se da nećete preživjeti.
Neke postaje u meni borit će se i braniti svoj integritet do samoga kraja.
Kako bih dosegla posljednje postotke moram pribjeći sili,
razbiti stanice sve do njihove jezgre.
Ali sve to znanje, Lucy...
Nisam čak ni siguran da je čovječanstvo spremno za njega.
Previše težimo moći i zaradi.
Imajući u vidu čovjekovu prirodu...
Ono bi nam moglo donijeti samo nestabilnost i kaos.
Neznanje donosi kaos, a ne znanje.
Izradit ću računalo i u njega učitati sve svoje znanje.
Naći ću način da vam omogućim pristup.
Da.
Samo se nadam da ćemo biti dostojni vašeg žrtvovanja.
Ne mičite se!
Razumijete li engleski?
Što to ona radi?
Traži energiju i materiju.
I nastoji se spojiti s našim računalima.
Chong-Ju!
Tu sam, šefe.
Riješi ih se nekako.
Kako vi kažete, šefe!
Vi, idemo.
Spreman?
Kako je?
Dovedi bolničara. Brzo!
Bože moj. Što je sad ovo?
Što to ona pravi?
Računalo nove generacije, pretpostavljam.
Gdje je nestala, a?
Gdje je ona?
Odgovorite mi.
Odgovorite mi!
Hej, ti!
Gledajte. Računalo, kreće se!
Hej.
Gdje je ona?
JA SAM SVUGDJE
Život smo dobili prije milijardu godina.
Sada znate što učiniti s njim.