Am cãpãtat darul vieþii acum un miliard de ani.
Dar ce am fãcut cu el?
Lucy.
E uºor. Termini repede, e floare la ureche.
Atunci de ce n-o faci tu?
Tipul nu se aºteaptã ca o frumuseþe ca tine sã-i aducã servieta.
O sã fie ºocat. Te rog!
Ce conþine?
Scumpo...
Nu deveni paranoicã!
Ai încredere în mine, nu?
Bãga-mi-aº!
Richard... Chiar îmi placi.
Dar acum trebuie sã am grijã de mine.
Trebuie sã mã concentrez la atâtea chestii...
Ce faci?
Plec acasã. Am examene luni.
Trebuie sã fac un duº ºi sã învãþ.
Eram într-un muzeu, de curând.
- ªtii ce am aflat? - Ce?
Pe prima femeie o chema Lucy.
ªi asta ar trebui sã mã facã sã mã simt mai bine?
Da... Nu.
Te sun.
Bine...
O sã fiu sincer cu tine.
Nu pot sã duc eu servieta.
Am avut un mic scandal cu tipul. Nimic grav,
dar, dacã o Iivrezi tu, nu mai e nicio problemã.
Te duci Ia recepþie,
îl chemi pe dl Jang.
Vine, ia servieta, îi zâmbeºti frumos
ºi te cari.
Se vede recepþia de aici!
Haide...
Ce conþine servieta?
Nu ºtiu. Niºte acte.
Da? Vreau sã Ie vãd!
E încuiatã.
Doar dl Jang ºtie combinaþia.
Eu sunt doar curierul.
Eºti plãtit pentru asta?
- Oarecum. - Cât?
Bun... Negociem sau...
Nu. Câþi bani primeºti? Vreau sã ºtiu.
O mie de dolari.
O mie de dolari ca sã Iivrezi niºte acte? Pe bune?
Îmi ia zece minute,
ei îmi dau o mie de dolari, restul nu mã priveºte.
Nu mã priveºte nici pe mine.
- Ascultã-mã! - Ce?
Îi împãrþim pe din douã.
500 pentru tine, 500 pentru mine.
Richard, te sun.
E a treia oarã pe sãptãmâna asta
când mã duc Ia acelaºi hotel, cu aceeaºi pãlãrie de cowboy.
S-a rezolvat problema!
Du-te! Te aºtept.
Lucy, scumpo...
Am fãcut asta de o grãmadã de ori.
Sunt doar documente! Probabil sunt niºte proiecte
pe care Ie-au furat ca sã Ie copieze. Aºa se procedeazã în þara asta.
Pânã ºi pãlãria mea e fãcutã aici. Uite!
Scrie pe etichetã. "Fabricat în Taiwan".
Cu bine, cowboy cu pãlãrie contrafãcutã!
- Te rog! - Richard, trebuie sã plec. Serios...
- Ce faci? -Imi pare rãu.
Îmi pare rãu, am nevoie de ajutorul tãu.
Înceteazã! Scoate-Ie!
- Nu pot. - Scoate-Ie acum!
Nu pot. Doar dl Jang are cheia.
Ajunge sã te duci Ia hotel ºi sã întrebi de el Ia recepþie.
Nu! Scoate-Ie acum!
Îmi pare rãu. Nu am de ales.
Cu cât te duci mai repede, cu atât te întorci mai repede.
Nu pot sã cred cã mi-ai fãcut asta!
Te aºtept aici, ai cuvântul meu.
Cuvântul tãu n-are nicio valoare!
Valoreazã 500 de dolari în avans.
- Eºti un dobitoc! - Iar tu eºti minunatã.
Domniºoarã, pot sã vã ajut cu ceva?
Da.
Am venit
Ia dl Jang.
În regulã.
Cine sã spun cã îl cautã?
Richard.
Richard m-a trimis.
Cum vã cheamã?
Nu, e vorba de Richard.
Cautã un loc de parcare.
DI Jang vrea sã vã ºtie numele.
Lucy.
Lucy ºi mai cum?
Doar Lucy. Dar sã se grãbeascã. Eu trebuie sã...
O clipã, cât traduc.
DI Jang vine încoace. Aºteptaþi aici.
Pot sã mã aºez?
DI Jang a spus sã staþi pe Ioc.
E mai bine dacã staþi aici.
Scuzaþi-mã. Hotel Regent.
Nu!
Vã rog!
Vã rog...
Nu ºtiu nimic.
Nu ºtiu nimic. Vã rog!
Nu! Vã rog...
vorbeºti englezã?
Lucy! Da, sunt Lucy.
E o greºealã îngrozitoare.
Eu trebuie doar sã aduc servieta.
Dacã aþi pierdut cheia, nu e nevoie sã-mi tãiaþi mâna.
Puteþi sã tãiaþi Ianþul, nu?
Vã rog...
Vã implor!
Nu, nu!
Vã rog!
Bunã ziua, domniºoarã! Vorbesc englezã. Voi traduce pentru dl Jang.
Te rog, spune-i cã n-am fãcut nimic. Nu ºtiu nimic.
E doar o mare greºealã. Te rog, spune-i asta.
Bine. Aºteaptã un pic.
DI Jang vrea sã ºtie ce e în servietã.
Nu ºtiu!
Vorbeºti englezã sau nu?
Vorbesc. Am studiat un an Ia Liceul Internaþional din New York.
Bine...
Richard mi-a spus sã-þi aduc servieta, asta e tot ce ºtiu.
Te rog, spune-i asta.
Mi-a dat o hârtie cu niºte numere pe ea. Ce înseamnã asta?
E cifrul servietei.
Ce e în ea?
Nimic periculos.
Atunci, de ce n-o deschide el?
Nu are încredere în dl Richard.
Nici eu n-am încredere în el.
L-am cunoscut acum o sãptãmânã.
Bine, bine...
- DI Jang insistã sã deschizi servieta. - Bine...
Doamne, ajutã-mã!
Vrea sã te grãbeºti. DI Jang mai are ºi alte treburi.
Poþi descrie conþinutul servietei?
Sunt patru punguþe de plastic, pline cu un praf albastru.
Sau poate violet.
Nu ºtiu... E scârbos.
DI Jang vrea sã-þi dea de lucru.
De lucru?!
Nu vreau de lucru!
Dacã viaþa a apãrut acum un miliard de ani,
abia dupã 400000 de ani
apare prima aberaþie a unei celule nervoase.
Astfel începe viaþa, aºa cum o cunoaºtem. Creiere de câteva miligrame.
Încã nu se pot stabili semne de inteligenþã.
Funcþioneazã mai mult ca reflexe.
Un neuron, trãieºti. Doi neuroni...
Te deplasezi. Iar miºcarea aduce lucruri interesante.
Animalele au apãrut acum câteva milioane de ani.
Dar majoritatea speciilor folosesc doar 3-5% din capacitatea cerebralã.
Dar abia Ia apariþia oamenilor,
în fruntea lanþului trofic,
vedem o specie care foloseºte mai mult din capacitatea cerebralã.
10% nu pare cine ºtie ce,
dar e mult, dacã ne gândim Ia ce am realizat.
Dar sã discutãm un caz special.
Singura fiinþã care-ºi foloseºte creierul
mai bine decât noi.
Delfinul.
Se estimeazã cã acest animal incredibil
foloseºte pânã Ia 20% din capacitatea cerebralã.
Iar asta îi permite
sã aibã un sistem de ecolocaþie
mai eficient decât orice sonar inventat de oameni.
Dar delfinul nu a inventat sonarul, ci a fost o evoluþie naturalã.
ªi acesta e elementul crucial
al reflecþiei filozofice de azi.
Putem trage concluzia
cã oamenii sunt mai interesaþi
de a avea,
decât de a fi?
Lucy.
Ce mi-aþi fãcut Ia stomac?
Nimic. E doar o tãieturã orizontalã.
E foarte bine fãcutã.
Iar într-o lunã cicatricea va fi ca ºi invizibilã.
O sã-þi poþi arãta burtica pe plajã, la varã.
Nu mã intereseazã cicatricea.
Te întrebai de ce te-am operat?
Stai liniºtitã, nu þi-am colectat organele.
Þi-am introdus un mic pachet în abdomen.
E un drog nou, pe care puºtii din Europa o sã-I adore.
Ce e?
Termenul ºtiinþific e CPH4.
Nu sunã prea atractiv.
Aºa cã încã mai cãutãm un nume mai spectaculos.
Ai vreo sugestie?
Scuzã-mã...
Bine aþi venit! Intraþi! Minunat...
Splendid!
Excelent!
- Ce faci? - Bine, dragule.
Bun...
În primul rând,
vã mulþumim cã luaþi parte Ia acest proiect.
Sunt sigur cã totul va decurge impecabil.
Paºapoartele ºi biletele acestea
vã vor permite sã vã întoarceþi acasã în 24 de ore.
Acolo veþi fi preluaþi de oamenii noºtri,
ca sã putem recupera marfa.
Apoi, veþi redescoperi libertatea pe care o meritaþi din plin.
Sigur nu trebuie sã vã reamintesc, dar dacã sunteþi tentaþi
sã anunþaþi autoritãþile sau sã vã predaþi,
avem numele ºi adresele familiilor voastre,
pânã Ia cei mai îndepãrtaþi veri.
Ne bazãm pe discreþia voastrã totalã.
În fine...
Domnilor, doamnã, vã urez
drum bun!
Minunat...
O sã-I vindeþi?
Ãsta e modelul nostru de afaceri.
Pentru fiinþe primitive, ca noi, viaþa pare sã aibã un singur scop:
Sã obþinem mai mult timp.
Iar strãbaterea timpului pare sã fie
singurul scop al celulelor din organismele noastre.
Pentru asta, masele de celule
care alcãtuiesc râmele ºi oamenii
au doar douã soluþii.
Sã devinã nemuritoare
sau sã se reproducã.
Dacã habitatul nu e favorabil sau nu asigurã destulã hranã...
Celula va alege nemurirea.
Cu alte cuvinte, autosuficienþã ºi autoadministrare.
Pe de altã parte,
dacã habitatul e favorabil...
Va alege sã se reproducã.
Astfel, când moare, transmite informaþii ºi cunoºtinþe esenþiale
urmãtoarei celule, care face ºi ea acelaºi lucru.
Astfel, cunoºtinþele ºi informaþiile
sunt transmise
prin timp.
Bine... Fii calmã!
Trebuie sã aºtepþi. Trage de timp.
Te gândeºti în avion ce poþi sã faci.
Urcã-te în avion, pleacã de aici.
Asta e tot ce conteazã acum. Sã obþii timp.
Nu încerca nimic altceva. Fii calmã. Trãieºti!
Trãieºti. Asta e tot ce conteazã.
Aºteaptã.
Mai obþine timp.
Obþine timp.
N-am chef!
Sã ne imaginãm
cum ar fi viaþa noastrã dacã am putea accesa
20% din capacitatea cerebrala.
Aceastã primã etapã
ne-ar permite sã ne controlãm
complet organismul.
- Domnule? - Da.
A dovedit cineva ºtiinþific asta?
Deocamdatã e doar o ipotezã, recunosc.
Dar, dacã staþi sã vã gândiþi,
e uluitor cã grecii, egiptenii ºi indienii
foloseau conceptul de celulã cu secole înainte de apariþia microscopului.
Ca sã nu mai vorbesc despre Darwin,
de care toþi au râs când a prezentat teoria evoluþiei.
Depinde de noi sã impunem regulile ºi legile,
sã trecem de Ia evoluþie, la revoluþie.
Fiecare om are 100 de miliarde de neuroni.
Dar numai 15% dintre ei sunt activaþi.
Avem mai multe conexiuni în organism decât sunt stele în galaxie.
Deþinem o reþea uriaºã de informaþii,
Ia care nu avem acces aproape deloc.
- Domnule? - Da.
Care e urmãtoarea etapã?
Probabil cã urmãtoarea etapã e controlul altor oameni.
Dar, pentru asta,
avem nevoie de acces Ia cel puþin 40% din capacitatea cerebralã.
Dupã autocontrol ºi controlul altora,
urmeazã controlul materiei.
Dar intrãm deja în domeniul SF-ului
ºi nu ºtim mai multe decât un câine care se uitã Ia Lunã.
- Scuzaþi-mã... - Da.
Ce s-ar întâmpla dacã, dintr-un motiv necunoscut,
cineva ar accesa 100% din capacitatea sa cerebrala?
100%?
Da.
Nu ºtiu.
- Vorbeºti englezã? - Nu!
- Vorbeºti englezã? - Da...
- Du-mã la spital! - La spital...
Piciorul meu!
SPITALUL GENERAL TRI-SERVICE FILIALA TINGJHOU
Spitalul...
Aºteaptã-mã aici.
CHIRURGIE RADIOLOGIE
Domniºoarã!
Am nevoie de ajutor. E urgent.
N-aveþi voie aici, operãm.
Vã rog, ieºit“
Oricum nu I-aþi fi putut salva.
Tumoarea a invadat deja cortexul ºi partea dreaptã a coloanei vertebrale.
Cineva a pus în mine o pungã de droguri. Scoateþi-0! E spartã.
Acum!
Bine. O sã-þi administrez un anestezic local.
Nu e nevoie.
Bine...
În regulã...
Liniºteºte-te, te rog!
Lasã arma jos.
O sã te examinez.
- Îmi dai voie? - Da.
- Alo? - Mamã?
Lucy!
Mã bucur sã te aud, scumpo.
Cât e ceasul acolo?
Nu ºtiu. E noapte.
Stai puþin, vorbeam pe celãlalt fir.
Va trebui sã fac o incizie.
Am revenit. Nu petreci prea mult, nu?
Ai promis cã o sã ai grijã de tine.
Mã strãduiesc, mamã.
Mulþumesc cã ai sunat aºa, din senin.
Tatãlui tãu o sã-i parã rãu cã n-a fost aici.
Încã nu s-a întors dela salã.
De obicei ne suni dimineaþa.
- Mamã? - Da?
Simt totul.
Cum adicã?
Spaþiul...
Aerul...
Vibraþiile...
Oamenii.
Simt gravitaþia.
Simt rotaþia Pãmântului.
Cãldura care îmi pãrãseºte corpul.
Sângele din vene.
Îmi simt creierul,
cele mai profunde pãrþi ale memoriei.
Scumpo, legãtura e proastã. Nu te aud foarte bine.
Ce spuneai despre memorie?
Durerea din gurã,
de când aveam aparatul dentar.
Îmi amintesc mâna ta pe frunte, când aveam febrã.
Îmi amintesc cum mângâiam pisica. Era aºa de moale...
Care pisicã?
Una siamezã, cu ochi albaºtri ºi coada ruptã.
N-ai cum sã-þi aminteºti asta.
Abia dacã aveai un an atunci.
Îmi amintesc gustul laptelui tãu.
Camera...
Lichidul...
iubito, despre ce vorbeºti?
Vreau sã vã spun cã vã iubesc.
Scumpo...
Vreau sã vã mulþumesc
pentru miile de sãruturi pe care încã Ie simt pe faþã.
Te iubesc, mamã!
ªi eu te iubesc, scumpo!
Mai mult decât orice pe lume.
Cât a mai rãmas?
500 de grame.
Cât va dura pânã când organismul va elimina restul?
Ca sã-þi pot rãspunde, trebuie sã ºtiu ce e.
Îmi dai voie?
Sigur.
CPH4.
Spune-mi ce e!
Gravidele produc CPH4 în a ºasea sãptãmânã de sarcinã,
în cantitãþi infime.
Pentru copil, are impactul unei bombe atomice.
Asta oferã fãtului energia necesarã pentru a-ºi forma oasele.
Am auzit cã s-a încercat crearea unei variante artificiale.
Nu ºtiam cã reuºiserã.
Dacã într-adevãr e CPH4,
în cantitatea pe care ai asimilat-o,
mã mir cã mai eºti în viaþã.
N-o sã mai fiu multã vreme.
Educaþia e un proces dureros.
Ca atunci când eºti mic, îþi cresc oasele ºi ai dureri groaznice.
Poþi sã crezi cã-mi amintesc sunetul oaselor mele crescând?
Ca un scrâºnit sub piele.
Totul s-a schimbat.
Sunetele sunt o muzicã pe care o înþeleg. Ca fluidele.
E ciudat. Îmi pãsa
de cine sunt, de ce vreau sã fiu,
iar acum, cã am acces Ia profunzimile creierului meu,
vãd lucrurile limpede ºi îmi dau seama
cã ce ne face umani
e primitiv.
Sunt doar obstacole.
Are logicã ce spun?
Durerea pe care o trãieºti acum
te împiedicã sã înþelegi.
Acum, nu cunoºti decât durerea.
Unde sunt ceilalþi?
Ceilalþi cãrãuºi.
Îmi trebuie toatã cantitatea.
În scopuri medicinale.
Berlin.
Paris.
ROMA
Roma.
Mulþumesc pentru generozitate.
Bunã seara, dle profesor!
Luaþi cina la noi în seara asta?
Mã tem cã da. Sunt epuizat.
- Odihnã plãcutã! - Mulþumesc.
M-ai speriat de moarte sunând ca o dementã.
Mi-a fost dor de tine.
ªi mie, de tine.
Þi-ai pierdut cheile?
Da.
- Îmi împrumuþi laptopul tãu? - Da.
Am dat ieri probe, a fost super.
Te þin toatã ziua, pentru cã nu Ie pasã dacã ai altceva de fãcut,
ºi bat câmpii în chinezã.
Cine înþelege chinezã?
Eu nu.
Apoi spun cã o sã sune,
dar nu o fac, pentru cã nici mãcar nu-þi cer numãrul de telefon!
Mai puþin un tip, dar nu e chinez.
Lucreazã la agenþie ºi e drãguþ. Cât de drãguþ!
E genul care e drãguþ ºi o ºtie.
Avea o chestie... ªi ce fund avea!
Nici nu vreau sã mã gândesc!
Nici n-o sã ghiceºti unde m-a dus.
La Four Seasons, în apartamentul regal. Am fãcut dragoste toatã noaptea.
Iartã-mã, vorbesc doar despre mine. Ce face Richard?
E mort.
Sunteþi nebuni.
O sã fac un duº.
- Da? - Profesore Norman, numele meu e Lucy.
Am citit toate studiile dv. privind creierul uman. Trebuie sã ne întâlnim.
Toate studiile mele?
Sunt flatat, domniºoarã, dar mi-e greu sã te cred.
Cred cã am scris cel puþin...
6734 de pagini. Vi le pot spune pe de rost, dacã vreþi.
Eºti una dintre prietenele lui Emily?
Pare genul ei de glumã. E acolo, cu tine?
Nu, sunt singurã.
- Cine eºti? - Tocmai v-am spus.
Lucy, nu? Scuze...
V-am citit teoria privind utilizarea capacitãþii cerebrale.
E un pic rudimentarã, dar sunteþi pe drumul cel bun.
Mulþumesc.
Celulele mele se reproduc cu o vitezã incredibilã.
Mai multe milioane pe secundã.
Nu pot evalua cu precizie momentul morþii mele,
dar mã îndoiesc cã o sã rezist mai mult de 24 de ore.
Despre ce vorbeºti?
Teoria dv. nu e doar o teorie.
Am ingerat o cantitate mare de CPH4 sintetic
care-mi va permite sã folosesc creierul în proporþie de 100%.
Acum sunt la 28%, iar ce aþi scris e corect.
Când creierul ajunge la 20%, se deschide ºi se extinde.
Nu mai existã obstacole.
Se prãbuºesc ca piesele de domino. Imi colonizez propriul creier.
Nu ºtiu ce sã spun.
E adevãrat, lucrez la teoria asta de peste 20 de ani,
dar pânã acum au fost doar ipoteze ºi idei de cercetare.
Nu credeam cã cineva ar putea...
Îþi controlezi propriul metabolism?
Da.
ªi pot începe sã controlez ºi organismele altora.
Pot controla undele magnetice ºi electrice.
Nu pe toate, doar pe cele elementare.
Televiziunea...
Telefonul.
Radioul.
E incredibil!
Nu simt durerea,
teama,
dorinþa.
Toate aspectele care ne fac umani se ºterg.
Cu cât mã simt mai puþin umanã,
toate cunoºtinþele astea,
fizica cuanticã, matematica aplicatã,
capacitatea infinitã a nucleului celulei...
Toate explodeazã în creierul meu.
Nu ºtiu ce sã fac cu ele.
Dacã mã întrebi ce sã faci...
ªtii...
Dacã te gândeºti
Ia natura vieþii...
De Ia început.
Apariþia primei celule,
care s-a divizat în douã celule.
Unicul scop al vieþii a fost
sã transmitã mai departe ce a învãþat.
Nu exista un scop superior.
Dacã mã întrebi ce sã faci cu cunoºtinþele acumulate...
Transmite-Ie mai departe.
Ca orice simplã celulã,
care strãbate timpul.
Timpul.
Da, fireºte.
Ajung la dv. în 12 ore.
- Pleci? - Da.
- Ce-i asta? - O reþetã.
Când ai învãþat sã scrii în chinezã?
Acum o orã.
Luce, nu înþeleg ce se întâmplã.
Rinichii tãi nu funcþioneazã cum trebuie, ficatul se va bloca.
Trebuie sã-þi schimbi stilul de viaþã.
Ia medicamentele astea, fã sport, mãnâncã organic.
O sã fie bine.
Asearã, la ora 23,
o femeie a împuºcat un pacient.
Totul a avut loc la spitalul Tri-Service.
Suspecta are 25 de ani, e blondã, de înãlþime medie.
Poliþia o cautã în toatã þara.
E înarmatã ºi periculoasã.
Del Rio.
Am primit un telefon ciudat de Ia o cetãþeancã americanã din Taiwan.
E o tânãrã care are date despre o reþea de droguri.
- Vorbesc cu ea. - O sã vã înregistrez.
Âlo?
Am informaþii importante legate de o reþea de traficanþi.
Trebuie sã vorbesc
cu un ºef.
Ai noroc, eu sunt cel mai mare ºef de aici.
Dar s-o luãm de Ia început. Cum te cheamã?
Pierre Del Rio, ridicã-te de pe birou, aºazã-te pe scaun,
ia pixul roºu din stânga ta ºi noteazã tot ce-þi spun.
Nu sunt camere video. Grãbeºte-te! N-am timp de pierdut.
Spune.
O sã-þi trimit datele a trei oameni care vor sosi în Europa.
Fiecare dintre ei transportã 1 kg de droguri.
Vreau sã-i arestezi ºi sã recuperezi substanþa.
O sã-mi trebuiascã mai târziu.
Sub ce formã se prezintã drogurile? Batoane, capsule...
Pudrã.
Sunt ascunse în pungi de plastic, în intestine.
Poftim?
Ai grijã când îndepãrtezi produsul.
E foarte puternic.
Crede-mã!
Le-ai primit?
Da.
Bine.
Mã bazez pe tine.
E în regulã?
Bunã dimineaþa!
BERLIN - GERMANIA
Mulþumesc.
El e!
Veniþi cu mine, vã rog!
PARIS - FRANÞA
Bunã ziua!
Domnule, veniþi cu noi.
ROMA - ITALIA
Bun venit în Roma!
Bunã dimineaþa, domnule!
Urmaþi-mã, vã rog! Pe aici!
Sigur cã da.
Del Rio.
Mulþumesc cã m-ai sunat.
Am preluat "pachetul".
Mulþumesc. O sã vã trimit documentele pentru transfer.
La revedere!
I-am prins pe toþi trei.
Doamnelor ºi domnilor,
începem coborârea cãtre aeroportul Charles de Gaulle din Paris.
Domniºoarã, trebuie sã vã rog sã închideþi computerele.
Ar trebui sã te ºtergi Ia nas.
Poftim?!
Vreau un pahar de ºampanie.
Sigur cã da.
Du-i ºampanie fetei de acolo.
Domniºoarã, ºampania dv.
Mulþumesc.
Îmi pare rãu, dar trebuie sã ridicaþi mãsuþa.
Sigur.
Pentru cunoaºtere!
Dacã habitatul nu e favorabil sau nu asigurã destulã hranã...
Celula va alege nemurirea.
Cu alte cuvinte, autosuficienþã ºi autoadministrare.
Nu, domniºoarã!
Trebuie sã rãmâneþi aºezatã.
Domniºoarã!
Domniºoarã, deschideþi! Trebuie sã vã întoarceþi Ia locul dv.
Vom ateriza în curând. Deschideþi.
Spuneþi ceva! Sunteþi bine? Domniºoarã?
Vã rog, deschideþi!
Faceþi ceva, ajutaþi-mã!
O sã aterizãm în curând. Deschideþi!
Domniºoarã, sunteþi bine? Spuneþi ceva!
Cu o cicatrice pe abdomen?
Da, era recentã, încã avea copcile.
- Cum se simte? - Bine, doarme.
I-am fãcut o injecþie, va dormi toatã ziua.
- S-a trezit. - Eºti sigurã?
Da, s-a ridicat în pat.
Ea e.
- N-aþi imobilizat-o? - Ba da.
Domniºoarã!
Nu vã miºcaþi.
Vreau sã vorbim între patru ochi.
Ridicaþi mâinile, vã rog.
Ai primit pachetele?
Da.
Unde sunt?
În siguranþã.
Aici, Ia Paris.
O sã fie mai în siguranþã Ia mine.
Nu lãsa maºina acolo. Du-o în parcare.
Ca poliþist, vezi multe ciudãþenii.
Dar, ca sã fiu cinstit,
ce ai fãcut la spital m-a speriat.
I-ai adormit pe toþi.
Trebuie sã-mi fac griji?
Nu.
Bine.
Te superi?
Nu.
- Ce e? - Coreeanã. Conduc eu.
Nu! E maºinã de poliþie.
Nu se poate. E imposibil!
E maºinã de poliþie.
Bine...
Haide!
Domnule, scuzaþi-mã...
Trebuie sã vorbesc cu cineva.
Vorbeºte cu poliþiºtii.
Sunt cetãþean german, vreau un avocat.
Mã duc sã vãd ce fac la chirurgie.
- Adu ceva de mâncare. - Eºti obsedat!
Mereu conduci aºa?
N-am mai condus niciodatã.
Minunat...
E sens unic!
Suntem în întârziere.
Mai bine întârzii, decât sã mor.
Nu murim cu adevãrat.
Iertaþi-mã, domnule...
Nu mã simt bine.
N-am nimic!
O sã-i cer sã nu ne mai urmãreascã.
Nu te obosi.
Þi-am adus ºuncã...
Dã-mi servieta.
Omorâþi-o ºi luaþi punga.
Nu staþi degeaba,
omorâþi-o!
Deschide-o!
Sã mergem!
Nu ºtiu dacã pot sã te ajut.
Ba poþi.
Cu ce?
Mã ajuþi sã-mi amintesc.
Mergem?
Unde mergem?
Luaþi-o pe prima la stânga.
Bine...
Daþi-i drumul!
Urmãreºte maºina aia.
Dle profesor...
~ Alo? _ Lucy.
Ea e!
Bunã!
- Eºti Ia Paris? - Da.
Ce bine! Excelent!
Nu mai sunt la hotel,
am venit Ia universitate ºi mi-am permis
sã chem câþiva colegi, ca sã discutãm cazul tãu.
Cele mai strãlucite minþi din domeniu, oameni de încredere.
Am încredere în tine.
Mulþumesc.
Crezi cã poþi veni la universitate?
Îmi pare bine de cunoºtinþã.
ªi mie.
Cãpitan Del Rio.
Îmi pare bine!
Vreau sã te prezint colegilor mei.
Profesor Cartier, neurochirurg.
ªtiu cine sunt.
Fireºte...
Domnilor, ea e Lucy, prima femeie care...
Cum spuneam ºi mai devreme, dra Lucy,
din motive pe care nu Ie cunosc,
a deblocat anumite porþiuni din creier
care oferã acces
Ia regiuni cerebrale neexplorate pânã acum.
Are... abilitãþi.
Ne poþi da un exemplu?
Fiica ta, Gabrielle, de ºase ani, a murit într-un accident auto.
Era o maºinã albastrã, cu tapiþerie de piele
ºi o pasãre de plastic atârnatã de oglinda retrovizoare.
E un miracol cã am scãpat.
Câþi oameni ai?
Suntem aproximativ 25.
Putem sã ne ducem s-o ucidem.
Dacã vreþi.
Nu vã deranjaþi.
O s-o omor cu mâna mea.
O sã fim atacaþi. Poþi pãzi camera?
- Trebuie sã mã pot concentra. - Sigur.
Mai repede!
Cum ai reuºit sã accesezi toate aceste informaþii?
Prin impulsuri electrice.
Fiecare celulã cunoaºte celelalte celule ºi comunicã cu ele.
Schimbã 1000 de biþi de informaþii pe secundã.
Celulele se grupeazã, formând o reþea uriaºã de comunicaþii,
care Ia rândul ei formeazã materia.
Celulele se grupeazã, iau o formã,
se deformeazã, se reformeazã...
Nu conteazã, e acelaºi lucru.
Oamenii se considerã unici,
aºa cã teoria existenþei se bazeazã pe unicitatea lor.
Unu e unitatea Ior de mãsurã.
Dar nu e corect.
Sistemele sociale
pe care Ie folosim sunt rudimentare.
Unu plus unu egal doi. E tot ce am învãþat.
Dar unu plus unu n-a fost niciodatã egal cu doi.
Nu existã numere
sau litere.
Ne-am codificat existenþa, pentru a-i da valori umane,
pentru a o face inteligibilã.
Am creat o scarã, pentru a uita de scara sa insondabilã.
Dar dacã oamenii nu sunt unitatea de mãsurã,
iar lumea nu e guvernatã de legi matematice,
ce guverneazã existenþa?
Filmaþi o maºinã gonind pe ºosea.
Acceleraþi imaginea Ia infinit,
iar maºina dispare.
Ce dovadã a existenþei sale mai avem?
Timpul dã legitimitate existenþei sale.
Timpul e singura unitate de mãsurã realã.
Dovedeºte existenþa materiei.
Fãrã timp,
nu existãm.
Timpul înseamnã unitate.
Cãutaþi-o în toatã clãdirea!
N-o sã-i putem þine Ia distanþã prea mult.
Atunci, e timpul sã plec.
Sigur ai nevoie de doze atât de mari?
Mã tem cã nu vei supravieþui.
Unele celule vor lupta ºi-ºi vor apãra integritatea pânã Ia capãt.
Pentru a obþine ºi ultimele procente, trebuie sã forþez...
Sã ajung la nucleul celulelor.
Dar toate cunoºtinþele astea, Lucy...
Nu sunt sigur cã omenirea e pregãtitã pentru aºa ceva.
Suntem motivaþi doar de putere ºi profit.
Având în vedere natura umanã,
ar putea aduce doar instabilitate ºi haos.
Ignoranþa stârneºte haos, nu cunoaºterea.
O sã construiesc un computer ºi o sã-mi descarc cunoºtinþele în el.
ªi îþi voi oferi acces Ia el.
Da...
Sper sã merite sacrificiul tãu.
Nu miºcã nimeni!
Vorbiþi englezã?
Ce face?
Cautã energie ºi materie.
ªi încearcã sã se conecteze Ia computerele noastre.
Aici sunt, ºefule.
Fã ceva!
Bine, ºefule.
Veniþi!
Sunteþi gata?
Eºti bine?
Adu un doctor. Repede!
Doamne! Ce se întâmplã?
Ce face?
Un computer de nouã generaþie, presupun.
Unde e?
Rãspundeþi.
Rãspundeþi!
Tu!
Computerul se miºcã.
Unde e?
SUNT PESTE TOT
Am cãpãtat darul vieþii acum un miliard de ani.
Acum ºtiþi ce sã faceþi cu el.
Romanian