Livet gavs till oss för en miljard år sedan.
Vad har vi gjort med det?
Lucy.
- Det är lätt som en plätt. Snabbt in och ut. - Gör det själv då.
Det sista han väntar sig är att det dyker upp en riktig läckerbit med väskan.
- Han blir helt ställd. Kom igen! - Vad är det i den?
Raring!
Var inte så misstänksam, okej? Du litar på mig, eller hur?
Jävlar!
Richard... jag gillar verkligen dig. Men...
...jag måste ta hand om mig själv nu.
Jag måste koncentrera mig på så många saker.
Hallå. Vad gör du?
Jag åker hem, jag har skrivningar på måndag.
Jag måste duscha och jag måste plugga, okej?
Häromdagen var jag på ett museum.
- Vet du vad jag fick veta? - Vadå?
Världens första kvinna hette Lucy.
- Ska det få mig att må bättre? - Ja.
- Nej. - Jag ringer dig, okej?
Okej, okej, okej.
Ärligt talat. Jag kan inte göra det själv.
Jag bråkade med en kille. Inget allvarligt.
Men om du gör det är det inga problem.
Du går in där, och fram till receptionen, du ber mr Jang komma ner.
Han kommer ner, han tar väskan, du ler mot honom...
...och dunstar.
Titta! Man ser receptionen härifrån.
Kom igen.
- Vad är det i väskan? - Det är bara några dokument.
- Jaså? Då tittar vi efter. - Den är låst.
Och bara mr Jang har koden.
- Jag är bara en budkille. - Får du betalt?
- Ja, typ. - Hur mycket?
Förhandlar vi nu eller...
Nej. Hur mycket får du betalt? Jag vill veta hur mycket.
- Tusen dollar. - Tusen dollar för att leverera dokument?
Det tar tio minuter...
- ...och de betalar bra, resten struntar jag i. - Jag struntar också i det.
- Lyssna! - Vadå?
Vi delar rakt av.
Femhundra var.
- Richard, jag ringer dig. - Det är tredje gången den här veckan...
...jag kommer till samma hotell med samma cowboyhatt.
Problemet löst!
- Sätt fart. Jag väntar på dig. - Lucy, raring...
Jag har gjort det här många gånger. Det är dokument. Troligen ritningar...
...de ska kopiera. Så gör de här.
Min hatt är tillverkad här.
Här står det: "Tillverkad i Taiwan."
Adjö, cowboyen med den falska stetsonhatten.
- Raring, snälla. - Jag måste gå. Seriöst...
- Vad gör du? - Förlåt.
Jag behöver din hjälp.
- Sluta! Ta bort den! Ta bort den! - Jag kan inte.
Bara mr Jang har nyckeln. Du behöver bara gå in och fråga efter honom.
- Nej! Ta bort den nu! - Förlåt. Jag har inget val.
- Går du in genast är du snart tillbaka. - Jag tror knappt att du gör så här.
- Jag väntar här. Du har mitt ord. - Ditt ord är inte värt ett skit!
Det är värt 500 i förskott.
- Du är en skitstövel. - Och du är underbar.
- Fröken, kan jag hjälpa till? - Ja.
Jag söker...
...mr Jang.
Ja.
Vem ska jag hälsa från?
Richard.
Richard skickade mig.
- Vad heter du? - Nej, Richard.
Richard... Han letar bara efter en p-plats.
Mr Jang vill ändå veta ditt namn.
- Lucy. - Lucy vad?
Bara Lucy. Kan han skynda sig, för jag måste...
Ett ögonblick medan jag översätter.
Mr Jang är på väg. Stanna här.
- Får jag sitta? - Mr Jang sa att du ska stanna precis här.
Det är bäst om du stannar här.
- Ursäkta mig. - Regent Hotel.
Nej!
Snälla! Jag vet inget!
Jag vet inget! Snälla! Snälla!
Nej! Snälla!
Talar du engelska?
Lucy! Ja, jag heter Lucy. Det här är ett hemskt misstag.
Jag ska bara leverera väskan.
Om du förlorat nyckeln behöver du inte hugga av min hand.
Du kan väl hugga av kedjan?
Snälla.
Jag ber, snälla.
Nej, nej, nej!
Snälla!
Hallå, fröken. Jag talar engelska. Jag översätter åt mr Jang.
Var snäll och berätta att jag inte har gjort nåt. Jag vet ingenting.
Det är bara ett stort misstag, okej? Berätta det för honom.
Ja, okej, okej. Vänta lite.
Mr Jang vill veta vad som finns i väskan.
Jag vet inte vad som finns i väskan. Pratar du engelska eller inte?
Ja, det gör jag. Jag studerade ett år vid International High School i New York.
Okej.
Richard gav mig väskan för att ge den till er, det är allt jag vet.
Okej? Säg det till honom.
Han gav mig ett papper med siffror på. Vad är det här?
Det är koden för att öppna väskan.
- Vad är det i den? - Inget farligt.
Varför öppnar han den inte själv?
Han litar inte på mr Richard.
Jag litar inte heller på Richard.
Jag har bara dejtat honom en vecka.
Okej, okej, okej.
- Mr Jang kräver att du öppnar väskan. - Okej, okej.
Herregud, hjälp mig.
Han vill att du skyndar dig. Mr Jang har annat att göra.
Kan du beskriva väskans innehåll?
Det är fyra plastpåsar fyllda med ett blått pulver.
Kanske ett lila pulver.
Jag vet inte. Det ser äckligt ut.
Mr Jang vill erbjuda dig ett jobb.
Ett jobb?
Jag vill inte ha nåt jobb.
Om livet börjar för ungefär en miljard år sedan...
...får vi vänta 400 000 år...
...för att få se bildandet av de första nervcellerna.
Det är då livet som vi känner till börjar. Hjärnor på bara några gram.
Det är ännu inte möjligt att se några tecken på intelligens.
De agerar mer som en reflex.
En neuron, du lever. Två neuroner...
...och du rör på dig. Och i och med rörelse börjar spännande saker hända.
Djurlivet på jorden har funnits miljontals år.
Ändå använder de flesta arterna bara tre till fem procent av sin hjärnkapacitet.
Men det är inte förrän vi kommer till människor...
...i toppen av hierarkin...
...som vi äntligen ser en art som använder en större del av sin hjärnkapacitet.
10 % kanske inte verkar vara mycket men det är det, om man ser till vad vi åstadkommit.
Låt oss diskutera ett speciellt fall.
Den enda levande varelsen som använder sin hjärna...
...bättre än vi. Delfinen.
Man uppskattar att detta otroliga djur...
...använder upp till 20 % av sin hjärnas kapacitet.
Och just detta... möjliggör...
...ett ekopejlingssystem...
...som är effektivare än någon sonar uppfunnen av människan.
Men delfinen uppfann inte sonar, den utvecklade den på naturlig väg.
Och detta är den springande punkten i vår...
...filosofiska reflektion i dag.
Kan vi sålunda sluta oss till...
...att människor är mer angelägna...
...att ha...
...än att vara?
Lucy.
Vad har ni gjort med min mage?
Ingenting! Bara ett litet horisontellt snitt.
Det är mycket välgjort. Och... Om en månad är ärret nästa osynligt.
Du kan visa upp magen på stranden nästa sommar.
Jag struntar i ärret.
Är det varför vi öppnade dig, va?
Lugn, vi har inte sålt dina organ eller nåt sånt.
Vi placerade bara ett litet paket nere i din buk.
Det är en ny drog som ungarna i Europa kommer att älska, tro mig.
- Vad är det? - Det vetenskapliga namnet är CPH4.
Inte särskilt sexigt.
Så vi jobbar på att hitta nåt lite mer poppigt.
Några förslag?
Ursäkta.
Välkomna! Välkomna, kom in. Underbart!
Utmärkt, utmärkt!
Otroligt!
- Hur är det? - Mycket bra, kära du.
Okej.
För det första...
...tack för att ni deltar i projektet...
...som säkert avlöper problemfritt.
Dessa pass och biljetter...
...ger er möjligheten att återvända hem inom 24 timmar.
Vid ankomst kommer ni att tas hand om av vårt folk.
...så att vi kan återfå våra varor...
...och ni kan återupptäcka friheten som ni rikligen förtjänar.
Jag behöver säkert inte påminna er men om nån av er skulle frestas...
...att varna eller ange sig själv till myndigheterna...
...har vi namn och adresser till allas familjer...
...även den mest avlägsna kusin, okej?
Så därför litar vi på er fullständiga diskretion.
Bra! Hursomhelst...
...mina herrar, min dam, tillåt mig vara den förste att önska er...
...bon voyage!
Underbart.
- Ska ni sälja det här? - Sådan är vår affärsmodell.
För primitiva varelser som oss verkar livet ha ett enda syfte...
...att vinna tid.
Och det är fortsatt överlevnad som verkar vara...
...det enda egentliga syftet för varje cell i vår kropp.
För att nå det målet, har den mängd celler...
...som bildar maskar och människor...
...två möjliga lösningar.
Att vara odödlig...
...eller att reproducera sig.
Om miljön inte är tillräckligt gynnsam eller närande...
...väljer cellen odödlighet.
Med andra ord självförsörjande och självstyrande.
Å andra sidan, om miljön är gynnsam...
...väljer de att reproducera sig.
Så när de dör, har de förmedlat viktig information och kunskap...
...till nästa cell som förmedlar det till nästa cell och så vidare.
Sålunda kan kunnande och inlärning...
...förmedlas över tid.
Okej, okej. Var lugn.
Du måste vänta. Ta det lugnt.
Du hinner tänka igenom det på planet. Ta flyget bara.
Ta flyget, bort härifrån.
Det är det viktigaste just nu. Vinn tid.
Försök inte med nåt. Håll dig lugn. Du lever.
Du lever. Du lever.
Bara vänta.
Vinn tid.
Jag är inte på humör.
Låt oss föreställa oss...
...hur våra liv skulle se ut om vi hade tillgång till, låt säga...
...20 % av vår hjärnas kapacitet.
Denna första fas...
...skulle ge oss tillgång till och kontroll...
...över vår egen kropp.
- Sir? - Ja.
Är det bevisat?
För tillfället är det bara en hypotes, måste jag erkänna.
Men tänker man efter
är det besvärande att inse att grekerna, egypterna och indianerna...
...hade en förställning om celler hundratals år innan man uppfann mikroskopet.
Se på Darwin...
...som alla tog för en idiot när han lade fram sin teori om evolutionen.
Det är upp till oss att tänja på regler och lagar...
...och gå från evolution till revolution.
100 miljarder neuroner per peson...
...varav bara 15 % är aktiverade.
Det finns fler kopplingar i en människokropp än det finns stjärnor i galaxen.
Vi har ett enormt nätverk med information...
...som vi knappt har tillträde till.
- Sir? - Ja.
Vad blir nästa fas?
Nästa fas blir antagligen att styra andra människor.
Men för att göra det behöver vi tillgång till åtminstone 40 % av vår hjärna.
Efter att vi kan styra oss själva och andra...
...kommer vi till att styra materia.
Men nu tangerar vi science fiction...
Och vi vet inte mer än en hund som tittar på månen.
- Ursäkta mig, sir. - Ja.
Vad händer om, av någon okänd anledning...
...om nån öppnar 100 % av sin hjärnkapacitet?
- 100 %? - Ja.
Jag har ingen aning.
Hallå?
- Hej! Talar du engelska? - Nej, nej.
- Talar du engelska? - Ja.
- Kör mig till sjukhuset nu. - Sjukhus.
Mitt ben!
TRI-SERVICE-SJUKHUSET TINGJHOU-DIVISIONEN
- Sjukhus! - Vänta på mig.
OPERATION RÖNTGEN
Fröken! Hallå?
- Hallå! Fröken! - Jag behöver hjälp. Det är bråttom.
Du får inte vara här inne. Vi opererar! Var vänlig och gå ut!
Du kunde ändå inte rädda honom. Tumören satt i hjärnbarken och i ryggraden.
Nån har placerat en påse med droger i mig. Ta ut den. Den läcker.
Gör det nu.
Javisst. Jag ska bara sätta en lokalbedövning.
- Strunta i det. - Javisst.
Okej.
Lugna dig. Lägg undan pistolen.
Jag ska bara undersöka, okej?
- Gör det nåt? - Nej.
- Hallå? - Mamma?
Hej! Lucy.
Raring, det är härligt att höra av dig!
Men vad är klockan hos dig?
- Jag vet inte, det är natt. - Vänta, låt mig koppla bort andra linjen.
Jag måste gå in.
Jag är tillbaka. Festa inte för mycket. Du lovade att du skulle sköta dig.
Jag försöker, mamma. Jag försöker.
Tack för att du ringde helt plötsligt.
Pappa kommer att bli ledsen att han missade dig.
Han är inte hemma från gymmet än. Vanligtvis brukar du ringa på morgonen.
- Mamma? - Ja?
Jag känner allt.
Vad menar du, raring?
Rymden...
...luften...
...vibrationerna...
...människorna.
Jag känner gravitationen.
Jag känner jordens rotation...
...värmen som lämnar min kropp...
...blodet i mina ådror.
Jag känner min hjärna...
...mina djupaste minnen...
Raring, vi har en dålig linje. Jag hör dig inte så bra.
Vad sa du om minnet?
Smärtan i min mun...
...när jag hade tandställning.
Jag kan minnas beröringen av din hand över min panna när jag hade feber.
Jag minns hur jag klappade katten, den var så mjuk.
Katten? Vad för katt, raring?
En siames med blå ögon och bruten svans.
Raring, du kan omöjligt minnas det.
Du var knappt ett år.
Jag minns smaken av din mjölk i min mun.
Rummet...
...vätskan...
Raring, vad pratar du om?
Jag vill bara berätta att jag älskar er, mamma och pappa.
Raring...
Och jag vill tacka dig...
...för de tusentals kyssar jag fortfarande kan känna på mitt ansikte.
Jag älskar dig, mamma.
Jag älskar dig också, raring.
Mer än nåt annat i världen.
Hur mycket är kvar?
500 gram.
Och hur lång tid tar det för min kropp att eliminera resten?
För att svara på det måste jag veta vad det är.
- Får jag? - Sätt igång.
CPH4.
Berätta vad det är.
Gravida kvinnor framställer CPH4 i sjätte graviditetsveckan...
...i små mängder.
För en bebis är det lika kraftfullt som en atombomb.
Det är det som ger fostret den energi som krävs för att forma kroppens ben.
Jag har hört att de försökt göra en syntetisk version. Jag visste inte att de lyckats.
Om det verkligen är CPH4...
...i den här mängden är jag förvånad att du fortfarande lever.
Inte länge till.
Att lära sig är en plågsam process.
Som när man är liten och benen växer och det värker överallt.
Jag kan minnas ljudet av hur mina ben växer.
Det där malandet under huden.
Allt är annorlunda nu. Som att ljud är musik som jag förstår...
...som vätskor.
Det är lustigt, jag var så bekymrad över...
...vem jag var och vad jag ville bli...
...nu när jag har tillgång till min hjärnas inre...
...ser jag saker klart och förstår att det som gör oss till oss...
...är primitivt.
Allt är hinder.
Är det begripligt?
Som din smärta.
Den hindrar dig från att förstå.
Allt du känner nu är smärta. Det är allt du känner, smärta.
Var är de andra? De som transporterar drogerna.
Jag behöver resten för medicinskt bruk.
Berlin.
Paris.
Rom.
Tack för att du delar med dig.
WESTIN PARIS-VENDÔME RECEPTIONEN
- God afton, professorn. - Bonsoir.
Äter ni hos oss i kväll?
Jag är rädd för det. Jag är utmattad.
- Ha en skön vila. - Tack.
Du skrämmer skiten ur mig när du ringer på som en galning!
Jag har saknat dig.
Jag också.
- Har du tappat dina nycklar? - Ja.
- Kan jag låna din bärbara? - Ja, givetvis.
I går var jag på provspelningar, det är så häftigt.
Man får vänta hela dan för de skiter totalt i din tid medan de pladdrar på kinesiska.
Vem begriper kinesiska? Jag förstår inte kinesiska.
Sedan säger de att de ska ringa men det gör de aldrig, de tar inte ens ditt nummer.
Utom en kille men han är inte kines.
Han jobbar på agenturen och han är läcker. Herregud vad läcker han är.
Du vet, jag är läcker och jag vet om det.
Som om han... Herregud, hans rumpa!
Jag tänder på den! Och du kan aldrig gissa vart han tog mig.
Four Seasons, kungliga sviten, och vi älskade hela natten.
Förlåt, jag pratar bara om mig själv. Läget? Hur är det med Richard?
- Han är död. - Ni är galna.
Jag tar en dusch.
- Ja? - Professor Norman, mitt namn är Lucy.
Jag har läst all din forskning om människans hjärna. Vi måste träffas.
All min forskning?
Jag är mycket smickrad, unga dam, men jag har svårt att tro det.
- Jag måste ha skrivit... - 6 734 sidor. Jag kan läsa upp dem utantill.
Är du en av Emilys vänner?
Det här låter som ett av hennes skämt. Är hon där?
Nej, jag är ensam.
- Vem är du? - Jag berättade precis det.
Lucy, eller hur? Ja, förlåt.
Din teori om hjärnans kapacitet. Den är lite outvecklad men på rätt spår.
Tack.
Mina celler reproducerar sig med en oerhörd hastighet. Flera miljoner per sekund.
Jag kan inte beräkna när jag ska dö men jag tror inte jag lever mer än 24 timmar.
- Vad pratar du om? - Jag säger att din teori inte är en teori.
Jag absorberade en stor mängd CPH4...
...som möjliggör för mig att använda 100 % av min hjärnkapacitet.
Just nu använder jag 28 %. Det du skrev är sant.
När hjärnan når 20 % öppnar och expanderar den resten.
Det finns inga fler hinder. De faller som dominobrickor. Jag tar över min egen hjärna.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Det är sant, jag har jobbat med den här teorin i över 20 år...
...men det har bara varit hypoteser och forskningsidéer.
Jag trodde aldrig att nån skulle...
- Kan du styra din egen ämnesomsättning? - Ja.
Och jag kan styra andra människors kroppar.
Jag kan även styra magnetiska och elektriska vågor.
Inte alla, bara de mest basala.
Television.
Telefon.
Radio.
Det är fantastiskt.
Jag känner inte smärta...
...rädsla...
...längtan.
Det är som om allt som gör oss mänskliga falnar bort.
Ju mindre mänsklig jag känner mig...
...all den här kunskapen om allt...
...kvantfysik, tillämpad matematik...
...kapaciteten hos en cellkärna.
Det exploderar i min hjärna, allt detta vetande.
Jag vet inte vad jag ska göra med det.
Om du frågar mig vad du ska göra...
Du vet...
...om man tänker på...
...livets innersta natur...
Jag menar från allra första början...
...utvecklingen av den första cellen...
...som delade sig i två celler.
Den enda meningen med livet har varit...
...att föra vidare det den lärt sig.
Det har aldrig funnits nåt högre syfte.
Så frågar du mig vad du ska göra med all denna kunskap du har, föreslår jag...
...skicka den vidare.
Precis som vilken enkel cell som helst...
...som passerar genom tiden.
Tiden.
Ja, givetvis.
Jag är hos dig om 12 timmar.
- Åker du iväg nu? - Ja.
- Vad är det här? - Ett recept.
- Sedan när började du skriva på kinesiska? - Sedan en timme.
Luce, jag förstår inte det här.
Dina njurar är inte effektiva, din lever sviker dig. Du måste lägga om din livsstil.
Ta den här medicinen, träna, ät ekologiskt. Då blir du bra.
I går kväll klockan 11 sköt en kvinna ihjäl en patient.
Det inträffade på Tri-Service-sjukhuset.
Den misstänkta är 25, blond, av medellängd.
Polisen söker henne överallt.
Hon är beväpnad och farlig.
Del Rio.
Jag har fått ett skumt samtal från en amerikan i Taiwan.
En ung kvinna som tipsar om ett stort drognätverk.
- Jag tar det. - Jag spelar in er.
- Hallå? - Jag har viktig information om droghandel.
Jag behöver prata med nån med befogenheter.
Du har tur, det finns ingen här med större befogenheter än jag.
Men vi börjar från början. Vad heter du?
Lyssna, Pierre Del Rio. Res dig från skrivbordet, sätt dig i din stol...
...ta den röda pennan till vänster och skriv följande.
Det finns inga kameror. Skynda dig! Jag har ont om tid.
Sätt igång.
Jag skickar detaljer om tre personer som är på väg till Europa.
Var och en bär ett kilo droger.
Grip dem och ta substansen. Jag behöver den senare.
I vilken form är drogen? Kakor? Kapslar?
Pulver. Gömt i plastpåsar bland deras tarmar.
- Ursäkta mig? - Var försiktig när ni tar ut det.
Produkten är mycket kraftfull.
Tro mig.
- Är det uppfattat? - Ja.
Bra.
Jag litar på dig.
Är allt okej?
God morgon.
BERLIN - TYSKLAND
Tack.
Det är han! Ta honom.
Följ med mig.
PARIS - FRANKRIKE
Hallå.
Sir, kom med oss.
ROM - ITALIEN
Välkommen till Rom.
God morgon, sir.
Var snäll och följ med mig. Den här vägen.
Javisst.
Del Rio.
- Tack för att du ringde. - Vi har tagit emot ert paket.
- Tack. Jag skickar transferdokumenten. - Hej då.
Vi fick alla tre.
Mina damer och herrar, vi börjar nu inflygningen mot Paris.
Jag måste be er stoppa undan era datorer nu.
Du borde torka näsan.
- Ursäkta? - Kan jag få ett glas champagne?
Ja. Givetvis.
Kan du servera champagne till henne?
Fröken, er champagne.
Tack.
Jag är ledsen men ni måste fälla upp ert bord nu.
Javisst.
För kunskapen.
Om miljön inte är tillräckligt gynnsam eller närande...
...väljer cellen odödlighet.
Med andra ord självförsörjande och självstyrande...
Nej! Fröken, fröken!
Ni måste sitta på er plats!
Fröken!
Fröken! Öppna dörren! Ni måste tillbaka till er plats!
Vi landar strax. Snälla! Öppna dörren.
Snälla, säg nåt. Är ni okej? Fröken?
Fröken, öppna dörren!
Gör nåt, hjälp mig!
Vi landar snart! Öppna dörren!
Fröken! Är ni okej? Säg nåt!
Med ett sår nere på buken?
Rätt färskt, med stygnen kvar.
- Hur mår hon? - Bra. Hon sover.
Med sprutan jag gav henne sover hon hela dagen.
- Hon är vaken! - Är du säker?
Hon sitter på sängen.
Det är hon.
- Band ni inte fast henne? - Jo!
Fröken!
Rör er inte.
- Jag måste prata med dig ensam. - Och jag vill att ni sträcker upp era händer.
Fick du tag i paketen?
Ja.
- Var är de? - De är i säkert förvar.
Här... i Paris.
De är säkrare i mina händer.
Lämna inte bilen där. Parkera den.
Som polis ser man en del rätt skumma grejer.
Men jag måste vara ärlig mot dig. Det du gjorde, skrämde mig.
Att få alla att sova så där.
Behöver jag oroa mig?
Nej.
Bra.
- Gör det nåt? - Nej.
- Vad är det? - Koreanska. Jag kör.
Hallå! Nej, nej. Det är en polisbil!
Du får inte. Nej, det går inte, damen.
Det här är en polisbil.
Okej.
Nu går vi!
Sir, sir, ursäkta mig, sir. Jag måste tala med nån.
Prata med polisen.
Jag är tysk medborgare, jag kräver en advokat.
Jag frågar kirurgen.
- Hämta lite mat. - Du är matfixerad.
- Kör du alltid så där? - Jag har aldrig kört förut.
Fantastiskt.
- Det är enkelriktat. - Vi är sena.
- Jag är hellre sen än död. - Vi dör aldrig på riktigt.
Förlåt, sir.
Jag mår inte så bra.
Jag mår bra. Jag mår bra.
- Jag ber dem att sluta förfölja oss. - Strunta i det.
Jag tog bacon...
Ge mig väskan.
Döda henne och ta påsen.
Stå inte där, döda henne!
Öppna den.
- Nu går vi. - Jag är inte säker på att jag kan hjälpa dig.
Jo, det kan du.
Med vad?
En påminnelse.
Ska vi gå?
Vart ska vi?
Sväng till vänster.
Okej.
Flytta er!
Följ efter den bilen.
Professorn?
- Hallå? - Lucy.
Det är hon! Det är hon!
Hejsan.
- Är du i Paris? - Ja.
Bra, bra! Utmärkt.
Jag är inte på hotellet nu längre...
...jag är på universitetet där jag tagit mig friheten...
...att diskutera ditt fall med några kollegor.
Toppförmågor inom sitt område och mycket trovärdiga.
- Jag litar på dig. - Tack.
Tror du att du kan träffa oss här på universitetet?
- Jag... är mycket glad att få träffa dig. - Detsamma.
- Kommissarie Del Rio. - Hur står det till?
Låt mig presentera mina kollegor.
- Det här är professor Cartier, neurokirurg. - Jag vet vilka alla är.
Givetvis.
Mina herrar, det här är Lucy, den första kvinnan som...
Som jag nämnde tidigare, fröken Lucy har av orsaker som jag inte förstår...
...låst upp vissa delar av sin hjärna...
...som ger tillgång till tidigare outforskade områden av hjärnan.
Hon har förmågor.
- Kan du ge oss ett exempel? - Din dotter, Gabrielle, dog i en bilolycka.
Det var en blå bil, lädersäten...
...en plastfågel hängde i backspegeln.
Vi förlorade fem män vid sjukhuset. Förlåt.
Hur många är kvar?
Jag har ungefär 25 med mig.
Den jäkla flickan, hon ger inte upp.
Hon är en häxa.
Jag vet det.
Jag dödar henne själv.
De kommer. Kan du säkra rummet? Jag måste koncentrera mig.
Javisst.
Skynda er.
- Hur fick du tillgång till informationen? - Elektriska impulser.
Varje cell känner och pratar med alla andra celler.
De utbyter tusen bits information mellan sig per sekund.
Celler grupperar sig, formar ett gigantiskt kommunikationsnät...
...som i sin tur utgör materien.
Celler samlas, antar en form...
...deformeras, omformas.
Det gör ingen skillnad, allt är samma sak.
Människor ser sig själva som unika...
...så de har grundat sin teori om existensen på sin egen unikhet.
"Ett" är deras måttenhet. Men så är det inte.
Alla sociala system vi har skapat är bara skisser.
Ett plus ett är lika med två. Det är allt vi lärt oss.
Men ett plus ett har aldrig varit lika med två.
Det finns faktiskt inga siffror och inga bokstäver.
Vi har kodifierat vår existens till mänskliga mått...
...för att göra det begripligt.
Vi har skapat en skala så att vi kan glömma det ofattbara.
Men om människor inte är måttenheten...
...och världen inte styrs enligt matematiken...
...vad är det som styr allt?
Filma en bil som åker.
Öka bildhastigheten oändligt...
...och bilen försvinner.
Vad har vi då för bevis för dess existens?
Tiden ger legitimitet åt dess existens.
Tid är den enda sanna måttenheten.
Den bevisar materiens existens.
Utan tid...
...existerar vi inte.
Tiden är enheten.
Sök igenom hela byggnaden och hitta henne!
Vi klarar inte att hålla emot.
Då är det dags att börja.
Behöver du verkligen så höga doser? Du kommer inte att överleva.
En del celler i mig kommer att kämpa emot in i det sista...
För att uppnå de sista procenten måste jag tvinga dem...
...så att cellerna öppnas ända till kärnan.
All denna kunskap, Lucy...
Jag vet inte om mänskligheten är redo för den.
Vi drivs så starkt av makt och vinst.
Som människans natur är...
...skapar det bara instabilitet och kaos.
Okunskap skapar kaos, inte kunskap.
Jag bygger en dator och laddar ner allt jag vet i den.
Jag kommer på ett sätt att ge er tillgång till det.
Ja.
Jag hoppas att vi visar oss värdiga din uppoffring.
Ingen rör sig!
Förstår ni engelska?
- Vad gör hon? - Hon söker efter energi och materia.
Och hon försöker koppla upp sig med våra datorer.
Jag är här, chefen.
Gör nåt åt dem.
Okej, chefen!
Ni två, kom.
Beredd?
Är du okej?
Sjukvårdare. Snabbt!
Herregud. Vad händer?
- Vad gör hon? - En ny datorgeneration skulle jag tro.
Var är hon?
Svara mig.
Svara mig!
Hallå, du!
Titta. Datorn, den rör på sig.
Hallå.
Var är hon?
JAG ÄR ÖVERALLT
Livet gavs till oss för en miljard år sedan.
Nu vet ni vad ni ska göra med det.
Översättning: Peter Simons 2014 BSO