Hej! Jag heter Doris. Jag lider av närminnesförlust.
- Ja! - Just så ska du säga.
Nu låtsas vi vara andra barn.
- Hej, Doris! - Halloj.
- Vill du leka kurragömma? - Gärna. Jag älskar det.
- Vi gömmer oss, så letar du. - Okej, pappa.
Inte pappa. Jag är en snäll fisk som vill bli din kompis.
- Okej? - Okej, pappa.
- Jag gömmer mig! - Räkna till tio.
Ett, två, tre...
...fyra.
Jag tycker om sand. Den är så mjuk.
Får jag leka med dem, mamma?
- Doris...! - Doris, min lilla algblomma!
Tänk på underströmmarna.
Man ska alltid undvika underströmmarna.
Minns du ramsan?
Underströmmen lockar mig, men jag säger:
Tjohej
Nej, "blankt nej"! Vi försöker en gång till.
Underströmmen lockar mig, men jag säger:
Där är underströmmen! Hej, din underström
Vi har sett en underström, och den heter underström
- Glömde jag igen? - Nej då, min lilla algblomma.
Tänk om jag glömmer bort er? Skulle ni kunna glömma mig?
Nej då!
Vi ska aldrig glömma dig, Doris. Och du kommer aldrig att glömma oss.
HITTA DORIS
Hallå?
- Hörde du? - Vadå?
- Nån ropade "hallå". - Vem då? Jag hörde inget.
Jag vet inte, jag hörde det bara.
Det finns många fiskar här, det kan ha varit vem som helst.
Där! Precis där.
- Vart ska jag titta? - Där! -Hallå?
- Hallå? - Men det är ju ett barn!
- Här borta, tjejen! - Hej där.
Hej. Jag heter Doris. Kan ni hjälpa mig?
- Hej, Doris. Har du simmat vilse? - Var är dina föräldrar?
Jag minns inte.
Vi får leta. Är det nån av de här?
Hej. Jag heter Doris. Kan ni hjälpa mig?
Du sa precis det.
Gjorde jag?
Förlåt. Jag lider av närminnesförlust.
Vad hemskt...
Vänta här en stund, sötnos.
Stan...! Vad ska vi ta oss till? Hon är ju helt vilse.
- Inte vet jag. - Nåt måste vi göra!
- Hon minns ingenting. - Hon kan ju bo var som helst.
Du är verkligen inte till nån hjälp. - Doris, ska vi...
Hon är borta. Inte bra... - Doris!
Doris!
Jag heter Doris. Jag har tappat bort min familj. Kan du hjälpa mig?
Jag heter Doris. Jag lider av närminnes...
Fortsätt simma, fortsätt simma...
Jag har tappat bort min familj. Kan du hjälpa mig?
- Var såg du dem senast? - Ja, lustigt nog så minns jag inte.
Vill du simma med oss?
Det var det snällaste jag har hört på hela dan. Tror jag.
Tack, men jag letar efter nån.
Jag minns inte, jag minns inte...
Hej, jag heter Doris! Sa jag nåt olämpligt?
Jag skojade bara. Okej, ni kommer inte tillbaka...
Jag letade efter nåt och... Aha, ni är på dejt.
Hoppas du hittar vad du söker.
Jag med. Vet du vad det var?
Ursäkta...
Ursäkta. Okej, vi får ses nån annan gång. Hej svejs...
En vit båt! De tog min son! Hjälp mig, någon!
Se upp!
Ursäkta mig! Gick det bra?
- Han är borta...! - Såja, det ordnar sig.
De rövade bort honom. Jag måste hitta båten!
Jag har sett en båt! Den åkte den här vägen. Kom!
Tack så mycket!
ETT ÅR SENARE
Klaus...? Piñatan slokar.
Räck mig spärrnyckeln, så fixar jag det.
Du, Marlin?
Hej, killar! Jag skulle just...
Det är för tidigt, Doris. Gå och lägg dig igen.
- Kom ihåg att anemonen bränns. - Visst ja.
Tillbaka till kojs...
Du, Marlin? Aj!
Gå och lägg dig igen! Det var väldigt enkelt.
- Du, Marlin? - Då går vi upp, då!
- Och vi letade efter... - Nemo.
Just ja, jag minns det som i går. Inte för att jag minns gårdagen.
Hur som helst tyckte jag att de fyra hajarna var värst.
- Var det inte tre hajar? - Nej, fyra var det allt.
- Senast var det tre. - Vem av oss färdades över havet?
Nemo! Eftersom vi tvingades följa efter, gjorde ju han det först.
Ja, det har hon väl rätt i.
Ni hann! Där höll ni på att missa utflykten.
Utflykt? Vart ska vi?
- Har du inte berättat? - Jo!
- Doris? - Ja.
Magister Rocka har för många fiskar att hålla reda på.
Så i dag vore det bäst om du inte precis följde med klassen.
- Varför inte? - Du har ju svårt att minnas ibland.
Just det minns jag!
Och det är inte ditt fel, men ibland irrar du iväg.
Och magister Rocka har inte tid att hålla reda på irrande fiskar.
Han får inte tillräckligt med hjälp.
Stackarn är utarbetad.
- Så du förstår. - Helt och hållet.
Han vill ha mig som hjälplärare.
Nej, inte precis.
Vilken ära! Jag har aldrig varit hjälplärare förut.
Magister Rocka, du får hjälp...
Okidoki!
- Okej, ungar. - Okej, ungar.
- Nu blir det av. - Nu blir det av.
- Vi ska se på rockornas vandring. - Rockornas vandring.
Vet någon varför vi vandrar?
Det här ska ni veta.
Det handlar om att återvända till...
- Sängen! - Ja!
Nej... Vandringen handlar om att återvända hem.
Dit där man kommer ifrån. Var kommer ni ifrån?
- Från en klippa! - Tre korallgrottor bort.
- Mitt hus är täckt av alger! - Var växte du upp, Doris?
Jag...? Jag vet inte.
Min familj... Var är de?
Kan jag hjälpa till?
- Glömde jag? Jag lider av... - Närminnesförlust!
Men hur minns du din familj i så fall?
Bra fråga. Jag minns saker som känns rimliga.
Som att jag har en familj. Nånstans måste jag ju komma ifrån.
En familj har man, även om man inte minns den -
- eller aldrig nånsin får återse dem.
- Vad pratade vi om? - Mammor och pappor.
Just det. Varför pratade vi om det?
Jaha, det är den lektionen...! Varför just jag?
Ni verkar i yngsta laget, men okej.
Jo, när två fiskar älskar varann...
Och där sätter vi punkt!
Ombord, utforskare. Dags för en vandringssång!
Man vandrar, man vandrar, vi lär oss hur man vandrar
Man gör som alla andra och färdas i det blå
Oceanodromer heter de med inre termometer
Vart tog alla vägen nu? Jag är själv Å, där är de! Så bra
Plus minus fyra grader beroende på solens position!
- Gå inte för nära kanten. - Hörde ni det? Seså.
- Inte så långt. - För långt. Kom tillbaka med er.
- Nu ska ni lyssna noga. - Hör på nu!
När rockorna drar förbi, vad måste vi se upp med?
- Vad måste vi se upp med? - Underströmmen!
Just det, under... "Underströmmen"?
Strömmen som bildas av fenorna blir väldigt stark.
Är man inte försiktig...
Hur vet rockorna vart de ska?
Instinkt, Nemo.
Nånting inuti känns så hemtamt att man bara måste lyssna.
Som en sång man alltid har kunnat. Jag hör min sång nu.
Simmar av och an, en väg som vi alla kan
Hjärtat slår den takt som för oss till vår barndomstrakt
Å, nu ska vi hem
Sjunger en sång för vår färd blir svår och lång
Ge inte upp, min vän, vi kommer hem igen
Å, nu ska vi hem
"Underströmmen lockar mig, men jag säger"...
Doris!!
Doris...!!
- Är hon död? - Nej då.
Undan.
Juvelen vid Morrobukten i Kalifornien...
Juvelen vid Morrobukten i Kalifornien?
Jag kom ihåg en sak...
Jag kom faktiskt ihåg en sak! Nåt viktigt!
Nåt viktigt? Vadå?
Jag vet inte säkert längre, men jag känner det.
Tack, magister Rocka.
Försök minnas... Var inte en sån Doris.
Jag vet inte... Eller vänta.
- Å...! - Minns du nåt?
Jag minns inte. Det var nåt...
- Jo, det var nåt om... - Juvelen vid Morrobukten.
Min familj! Jag minns min familj!
Jag måste hitta dem. Ni måste hjälpa mig, killar. Hallå?
Var är ni, killar?
Doris!
Vart tog ni vägen? Jag kom ihåg mina föräldrar!
- Vad kom du ihåg? - Dem! Min mamma och pappa.
Jag har en familj. Och de vet inte var jag är. Kom!
Nej, Doris! Vart exakt ska du ta vägen?
- Till... Östersjöns ädelsten? - Juvelen vid Morrobukten!
- Nej, det är på andra sidan havet. - Då får vi sätta fart.
Så fort vi är vid kanten ska nån ge sig av! Låt oss njuta av utsikten!
Talar du om utsikten när jag kom ihåg min familj?
Vi är färdiga med våra havsfärder.
Enda skälet till att man färdas är att slippa göra det igen!
- Doris... - Snälla du.
Det enda jag vet... är att jag saknar dem.
Jag saknar dem. Jag visste inte hur det kändes.
Vet du hur det känns?
Ja, det vet jag.
Jag vill inte glömma det här. Min familj finns nånstans där ute.
Snälla Marlin. Jag hittar dem inte ensam.
Jag glömmer bara. Hjälp mig att hitta min familj.
Ja, du kan väl ta oss över havet! Eller hur?
Nej...
Men jag känner en snubbe.
Så najs! Så najs!
Helt sjukt, helt sjukt!
- Ja, visst är det grymt? - Nej, jag menar att jag är åksjuk!
Californiaströmmen kan bli rätt fet. Surfa lugnt, polarn!
Måste du spy, gå längst ut på skalet och satsa på ett långskott.
- Det kallar vi "mata fiskarna"! - Just precis.
Vi letar alltså efter mina föräldrar vid "Atlantens brosch"...?
Juvelen vid Morrobukten, Kalifornien.
- Hur ska du hitta dem? - Minns du hur de såg ut?
Det här med minne är nytt för mig, men de var nog blå och lite gula.
Dessutom känner man väl igen sin familj.
Att färdas över hela havet är något man bara bör göra en gång!
Morrobukten nästa!
Nu letar vi upp min familj!
- Kör på, farsan. - Pressa mig inte, Nemo!
Hejdå, lilla blå! Hoppas du hittar dina föräldrar.
Lycka till med att mata fiskarna!
För sent. De är redan matade...
Det här känns bekant. - Mamma! Pappa!
Vänta lite...
Mamma, pappa!
Sluta gasta! Tror du verkligen att de bara simmar runt och väntar?
Det märker vi snart. - Mamma, pappa!
Skrik högre, Doris!
- Ssch! - Vad var det?
Det där känner jag igen. Nån som sa: "Ssch."
Imponerande. Det var jag, för en minut sen.
Har ni sett min mamma och pappa?
- De heter Jenny och Charlie. - Ssch!
Jenny och Charlie...
Så heter mina föräldrar. Jenny och Charlie!
Vänta, Doris! Kan vi inte försöka tänka ut en plan?
Jenny! Charlie!
- Är ni inte kloka?! - Hon är lite uppspelt...
Sluta skrika, Doris!
I ett nytt område ska man inte dra till sig uppmärksamhet.
Jag minns ju mina föräldrars namn!
Men kräftorna hyssjar nog av en anledning. Du kan väcka nåt farligt.
Nåt med jätteöga, tentakler och knipsarmun?
Det var väl specifikt, men visst. I allmänhet ska man undvika...
Herrejösses...
Det här var ett misstag. Låt oss leva, så ska vi...
Vi ska tillbe dig. Gillar du monument?
Simma för livet!
Nemo!
- Pappa! - Nemo!
- Nej! - Håll i dig, och släpp inte taget.
- Pappa! - Nej...!
Sakta ner, Doris. Den jagar oss inte längre.
Är du säker?
Jenny och Charlie... Jenny och Charlie!
Jag kom ihåg deras namn. Vi måste fortsätta!
- Är du skadad? - Herregud, Nemo! Vad har hänt?
Inte nu, Doris.
Jag mår bra.
Förlåt, Nemo...
- Herregud! Hur mår du, Nemo? - Inte nu, sa jag! Du har gjort nog.
Har jag? Men jag kan fixa det. Jag kan hämta hjälp.
Du kan vänta där borta.
Vänta där borta och glöm, det är du ju bäst på.
Du har rätt. Hur kunde jag tro att jag skulle hitta min familj?
Jag klarar inte det här. Förlåt. Jag ska fixa det.
- Jag mår bra. - Jag hämtar hjälp!
Jag ska... Det ordnar sig, Nemo!
Hallå? Någon?
Är det nån där? Hallå?
Hejsan.
- Hallå? - Jag heter Sigourney Weaver.
Hej, Sigourney! Jag behöver hjälp.
- Följ med oss... - Gärna det!
...när vi utforskar Stilla havet...
...och dess fantastiska djurliv.
- Den majestätiska vitvalen... - Sigourney Weaver, var är du?
- Där är du! - Sigourney Weaver vet var vi är!
Se upp!
- Kolla här! - Ingen respekt för djurlivet.
- Marlin! Nemo! - Inte igen...!
Vi tar in henne och ser efter hur hon mår.
Doris!
Oroa dig inte, vi ska leta upp dig!
Välkomna till Marinlivsinstitutet -
- där vi tror på räddning, rehabilitering och frisläppande.
Marlin? Nemo?
- Kan du hjälpa mig? - Jag, hjälpa dig?
Vad händer? Hjälp!
- "Nu är vi färdiga här." - Lägg av. Du är faktiskt forskare.
Det är ju roligt, ju!
Jösses... Men det ordnar sig. Bara jag hittar en utväg, så...
Jag måste bara ta mig samman...
Allt ordnar sig, tänk positivt.
Du där! Cirkelsimmaren.
- Tack och lov! Jag heter Doris. - Hank. Hur sjuk är du?
- Är jag sjuk? - Du är ju i karantän.
- Å nej! Hur länge har jag kvar? - Bli inte hysterisk nu.
- Ajdå... Det där ser inte bra ut. - Vadå? Vad är det där?
Dåliga nyheter. De märker fiskar som inte överlever på institutet.
De förflyttas permanent. Till ett akvarium. I Cleveland.
Fiskarna här inne släpps ut i havet. I Cleveland blir man kvar för evigt.
Jag kan inte åka till Clevelandet!
Jag ska till juvelen vid Morrobukten och hitta min familj.
Det är ju Marinlivsinstitutet. Juvelen vid Morrobukten!
Är jag härifrån? Jag måste leta upp mina föräldrar.
- Vilken utställning är du från? - En utställning? Vilken då?
Det här blir knepigt...
Om inte... Nej, det funkar aldrig. Det är för galet.
- Galet funkar för mig! - Det ante mig.
Det finns ett sätt att hitta din familj. Jag ska bara ta...
Ja, du tar mig till dem!
Nej. Om jag tar din etikett, kan jag ta din plats på transporten.
Då kan du stanna och leta upp din familj. Ge mig etiketten, bara.
Vilken etikett? Jag har en etikett på fenan!
Hur kunde du glömma det?
Ursäkta, jag lider av närminnesförlust.
- Minns du inte vad vi talade om? - Inte ett spår.
Du skulle just ge mig din etikett.
- Den är fin. Varför vill du ha den? - Jag vill åka till...
...till Cleveland.
Där är visst fint. Varför vill du dit?
Annars blir jag utsläppt i havet, och jag har dåliga minnen av det!
Jag vill bara bo ensam i en glaslåda, det är allt.
- Så hit med etiketten! - Rör den inte!
Hör på...
Jag jobbar inte här. Jag har ingen karta.
Bra idé! Du tar mig till kartan, så listar jag ut var mina föräldrar är.
Och om jag tar dig till din familj, kan du ge mig...
Jag har inte mycket. Den här etiketten kan du få!
Utmärkt idé.
Bad jag henne gå undan och glömma för att "det är vad hon gör bäst"?
Ja, det sa du. Doris simmade upp till ytan och blev uppfiskad av...
Det räcker, jag bara undrade över den detaljen.
Om jag sa det, vilket är tveksamt, var det ju en komplimang!
Jag sa ju att hon var bäst på nånting!
Och i så fall... Det är mitt fel!
Det är mitt fel att de tog med henne dit in!
- Tänk om det är en restaurang! - Klaffen, hörni!
Ja, ni stör mig i min favoritdröm.
Den där du ligger på stenen? Ja, den är soft.
En av mina favvisar.
Ursäkta oss...
Det där är sjölejon. Rovdjur som hugger när som helst.
- De ser inte ut att vara på hugget. - Det är meningen.
Låt mig sköta snacket.
Vi är oroliga för vår kompis. Är det där en restaurang?
Nej, det är det inte. Er kompis mår bara bra.
Det är ett fisksjukhus. Sigourney Weaver säger att hon blir utsläppt.
Hon är snart ute, tro oss.
- Nosparasit. - Blodbrist.
- Vi blev botade och utsläppta. - Tack och lov!
Så ni ska inte oroa er för...
Bort från vår sten, Gerald!
Bort, bort, bort!
Oroa er inte. Det där är Marinlivsinstitutet.
Juvelen vid Morrobukten i Kalifornien.
Då hade hon rätt! Hon kan visst göra mer än att glömma.
Tack för den.
- Hur kommer vi in? - Vill ni ta er in dit?
Ja, vår vän är ensam därinne. Hon måste vara helt vilsen.
- Vi vet ett sätt. - Gör ni?
Oo-roo! Oo-roo!
- Vad gör de? - Jag vet inte, men det låter illa.
- Är vi framme? - Ssch!
Tänk att jag hittade dig, Hank! Det känns som ödet.
Nej, för miljonte gången!
Ursäkta, tjatar jag? Jag är nervös inför att träffa mina föräldrar!
Jag minns inte när jag såg dem, jag lider av...
...närminnesförlust. Skippa snacket, nu.
Jag gillar inte småprat. "Hur mås det?" "Fint, tack. Själv?"
- Det är ingen som mår fint. - Fint, tack. Själv?
Där finns en karta!
Lista ut var dina föräldrar är, sen åker jag till Cleveland!
Jajamän. Vad var det första?
Har bläckfisken rymt igen?
Vilken massa utställningar! Hur hinner man med allt på en dag?
- Välj en! - Okej.
Säg åt alla att hålla utkik. Bläckfisken ska ju släppas i dag.
Nej, jag har inte sett honom.
- Där är du ju, Hank! - Skynda på nu!
Det börjar med "K". "K-natte-land." Knatteland!
Inga klåfingriga ungar! Jag offrar inte en till tentakel för dig.
Har du tappat en tentakel? Då är du en sjuarmad bläckfisk.
- Minnet sviker, men räkna kan jag. - Skynda på!
"Resa ner i"... Titta, snäckor!
Titta, snäckor! Här är en snäcka till dig, pappa.
Bra, Doris! Du hittade en till.
- Gjorde jag? - Ja, minsann. Du börjar bli duktig.
Titta, snäckor!
- Där bor ju jag. - Ja, det gör du.
- Jag gillar snäckor. - Det gör du verkligen, gumman.
Kan du leta upp en till åt mig?
Jag gillar lila bäst.
Okej, mamma.
Mamma... Lila snäcka! Vi hade en lila snäcka hemma.
Det har hälften av utställningarna!
Du förstår inte. Jag minns!
Hon gillade lila snäckor och fnittrade charmigt.
De fångar oss på grund av ditt minne!
- Tror du fortfarande på ödet? - Vi måste hitta mina föräldrar!
Carol här. Jag kan ha hittat bläckfisken.
Titta bara! Värre kan det inte bli!
"Destiny."
Hank, jag tror att vi ska ner i hinken.
Det står "Destiny" -ödet! Vi måste hoppa i.
- Jag vägrar! - Jag ska ner i hinken. Hej då!
Hej, jag letar efter min familj... Bra idé, spela död.
Nä, jag måste blinka. Hur kan ni titta så länge?
Hörni? Vänta lite...
Vår nästa gäst har varit här länge.
Hon är en valhaj med namnet Destiny.
Destiny?
Ni kommer att se att hon är närsynt och har svårt att navigera.
Här kommer hon!
Destiny? Är du en fisk?
Vadå?
Hej där. Kan du hjälpa mig att...
Okej, jag följer med dig.
- Ursäkta mig... - Pratar den där blå pluppen?
Jag har tappat bort min familj. En lång historia, som jag knappt minns.
Vad sorgligt!
Ursäkta, jag är inte så bra på att simma.
Jo, du simmar jättefint. Jag har aldrig sett nån simma så.
- Tack ska du haaa! - Det var sååå lite.
- Säg om det där. - Det var sååå lite!
- Doris? - Ja?
- Doris? Doris! - Ja?
Vi var ju kompisar! Det är jag, Destiny!
- Känner du mig? - Vi pratade genom rören som små!
Vi var rörkompisar! Vad söt du är...!
- Vet du varifrån jag kommer? - Ja, från utställningen Öppet hav.
Då är mina föräldrar där! Kan du ta med mig dit?
Valar kan inte ta sig runt här.
Kan ni vara lite tysta? Jag har huvudvärk.
- Vem är det där? - Min granne Bailey. Huvudskada.
Han gnäller om sin ekolokalisering, men läkarna säger att han mår fint.
- Jag hör faktiskt! - "Ekolokalisering"?
Han ska kunna utstöta ett ljud och hitta med hjälp av ekot.
Men han "återhämtar sig"...
Nu vet jag att ni pratar om mig. Jag kan faktiskt inte ekolokalisera.
Jag fick en rejäl smäll i skallen. Titta, vad svullen den är.
- Vitvalar har stora huvuden! - Ekolokalisering?
- Typ världens starkaste glasögon? - Vad är glasögon?
Man låter "ooo"! Sen ser man grejer. Hur vet jag det...?
Det var ju intressant...
Där är du! Vi är kvitt. Jag visade kartan, nu vill jag ha etiketten.
Jag vet var mina föräldrar är. Vad hette det? "Hopp och stav"?
- Öppet hav. - Just det!
Jag vet var det ligger.
Det är utställningen bredvid "Jag bryr mig inte".
- Det är bara att simma genom rören. - Toppen...
- Genom rören? - Två vänster och sen rakt fram.
Komplicerad vägbeskrivning... Uppfattade du allt, Hank?
- Ja. - Då sticker vi!
Jag kommer inte igenom. Du får göra det ensam.
Det var... Det går inte, jag är så dålig på vägbeskrivningar.
Synd, men vi hade ett avtal. Den vägen är det. Hit med etiketten.
- Jag kommer att simma vilse. - Inte mitt problem. Etiketten!
- Jag kan inte ta den vägen. - Då finns inget annat sätt.
- Det finns inget annat sätt. - Ta det lugnt, bara.
Allt är inte enkelt här i livet. - Eller hur, Charlie?
Mamma har rätt. Blir det för svårt, ska man ge upp.
- Charlie! - Det var ju bara ett skämt.
Varning, skämtare i farten.
Du ser, algblomman min? Det finns alltid ett annat sätt.
Tack, pappa.
Tack, pappa... -Pappa sa att det alltid finns ett annat sätt.
- Det finns det inte. - Öppet hav, öppet hav...
Öppet hav ligger i byggnaden där borta.
Det där lite konturlösa, rundade. Som Baileys huvud.
Alltid ett annat sätt... Jag vet hur vi tar oss till Knopp och sav!
- Till Öppet hav. - Just det.
Ni vet väl att jag inte kan simma dit?
Oo-roo, oo-roo!
Hur kommer vi in på det här sättet? Vad gör ni?
- Vi kallar på henne. - På vem då?
Killar, det här är Becky.
Flyga? Nej, nej. Nytt besked.
Tacka henne från oss. Ni har verkligen varit hjälpsamma.
Men kommer man inte in genom att simma? Det är liksom vår styrka.
Er kompis är satt i karantän. Där finns de sjuka fiskarna.
Enda sättet att komma dit är Becky.
Hej, Becky. Hon borde heta Picki, för det här gör ont!
- Hon verkar gilla dig! - Firrarna här vill in i karantän.
Är du ledig i dag?
Funkar det med ditt schema? Aj!
- Hon förstår inte. - Du måste prägla henne på dig.
- Prä...? - Prägla.
Se henne i ögonen och säg "oo-roo", så synkar hon med dig.
Se henne i ögonen.
Vi gör upp en ny plan, Nemo.
En där vi slipper flyg och galenpannor.
För den här pippin är rena dårpippin.
Utmärkt. Så hinner Doris glömma oss. Det är ju det hon är bäst på.
Ja, ja...
- Se henne i ögonen. Vilket av dem? - Välj ett.
Becky...?
Oo-roo. Oo-roo, Becky.
Perfekt...
Hur ska Becky bära oss?
Det glömde jag nästan. - Gerald!
Gerald! Kom, grabben.
Kom, Gerald. Om vi får hinken får du sitta på stenen.
Just det, Gerald. Vi svär.
Komsi, komsi...
Kom du, bara.
- Så där ja. - Skrapa inte rumpan.
Tack så mycket, Gerald.
Nu börjar din tid på stenen.
Bekvämt, va?
- Tiden är ute! - Bort med dig!
Varför låter jag mig jämt övertalas att fatta dåraktiga beslut?
Lycka till!
- När jag säger till... - Så signalerar jag med ett plask.
På mitt kommando. Inte än... Inte än...
- Nu? - Inte förrän Destiny signalerar.
Jag vet inte ens varför du gör det här.
- Vad menar du? - Stort besvär för några fiskar.
Om jag hade närminnesförlust skulle jag simma iväg och glömma.
- Jag vill ju vara med min familj. - Själv vill jag slippa oroa mig.
Du har tur. Inga minnen, inga problem.
Fortfarande inte... Fortfarande inte...
Det räcker om du säger när det är dags!
Nu så. Och... vänta!
- Men allvarligt! - Okej, på tre.
- Räkna inte, säg bara "nu". - Nu!
- Kolla...! - Det där är signalen!
Destiny sa åt oss att följa skyltarna till Öppet hav.
Jag ser ingenting, så du får leta.
Följ skyltarna till Öppet hav. Jag repeterar det.
Följ skyltarna till Öppet hav.
Höger! Följ skyltarna till Öppet hav.
Vänster.
Håll undan för människor. Speciellt ungar.
Distrahera mig inte!
Stackars liten, jag tar den där åt dig.
Milde tid...!
- Vart ska vi? - Ursäkta oss! Okej, jag letade...
Roo-roo, Becky. Släpp oss var som helst.
Hon letar nog efter en landningsplats.
Hon vet inte ens vart hon ska titta.
Vänta, vad håller du på med? Oo-roo. Oo-roo.
- Jag var på väg nånstans, men vart? - Ser du skylten?
Jag letar efter nåt som ska leda mig till... min familj!
"Världens starkaste glas"... Jag vet det där. Det är ett minne.
Vänster, Hank!
Becky? Oo-roo, oo-roo.
Hon hör dig inte.
Okej, ny plan. Vi tar oss närmare Becky så att hon hör.
Vi ska nog inte flytta hinken.
Utan mig är Becky helt vilse.
- Lita på henne, pappa. - Så att hon kan glömma bort oss?
- Jag litar på Becky. - Becky äter just en mugg.
Becky! Oo-roo!
Vi är i alla fall inte fast i en hink längre.
Eller på karantänhuset...
Nu visas utterungarna.
Tack, Sigourney Weaver. Vem vill veta mer om uttrar?
Världens mest kraftfulla glasögon, världens mest kraftfulla glasögon...
- Uttrarna har rena kramkalaset! - Kramkalas! Jag är med.
Är vi nära Öppet hav?
Jag vet inte. Jag såg ju en annan skylt.
- "Världens mest kraftfulla glasögon." - Va? Varför följde vi den skylten?
- För att jag mindes den. - Det ingick inte i planen!
Nu räcker det! Du slösar bort min tid.
Transporten går i gryningen, så hit med etiketten nu.
- Men jag mindes skylten. - Och?
Jag minns mer och mer, så jag tycker att vi borde...
Nej! Du minns ingenting!
Det var väl därför du tappade bort din familj!
Nu taggar vi ner. Ge mig etiketten, och...
För att ha tre hjärtan är du inte särskilt snäll.
- Jag har väl inte tre hjärtan. - Det har du visst.
- Nähä. - Joho!
Kul fakta: bläckfiskar har tre hjärtan.
Två pumpar blod till gälarna, det tredje genom kroppen.
KNATTELAND
Har man tre hjärtan borde man inte säga så taskiga saker!
Jag tappade inte bort dem! Hank?
Hank?
- Han... - Nej, inte "han". Hank.
- Han! - Hank, med K.
- Hand! - Hand? Jaså, "hand".
Hank...!
- Min arm! - Hank?
Var är du? Kan du hjälpa mig att hitta...
- Jag har tappat bort min vän Frank. - Det här är mitt ställe!
Han är en åttaarmad bläckfisk. Nej, sjuarmad.
Sjuarmad, sjuarmad...
Ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju. Han är kamouflerad!
Nu sticker vi, Hank.
- Vad sysslar du med, Doris? - Hank!
- Vad är planen? - Att jag ska stanna här för evigt.
Bra plan.
Förlåt att jag har så dåligt minne.
- Gumman... - Se upp, algblomman min.
Se upp där.
Förlåt att jag har så dåligt minne, pappa.
Gumman min... Inte ska du be om ursäkt.
Vet du vad du ska göra?
- Fortsätt simma, bara. - Just det.
Och det tror jag att du kommer ihåg, för vi ska...
...sjunga en sång om det.
Fortsätt simma, fortsätt simma
fortsätt simma, simma, simma
Hur gör man då? Man sim
Sim, sim, sim Man sim
Mina föräldrar lärde mig den sången! Jag trodde att det var mitt påfund.
- Vilken sång?! - "Fortsätt simma." Det ska vi göra.
Aldrig! Det är för farligt att röra sig.
Jag vet att du är rädd, men du får inte ge upp. Kom med.
Fortsätt simma, fortsätt simma...
Mamma skrev en sång till mig
den kommer ta oss härifrån
Sjung med, Hank!
Jag kommer, mamma och pappa!
- Stanna! - Vänd om!
Ni är på väg rakt mot Petarviken!
- "Petarviken"? - De anfaller!
- Ursäkta... - Ingen fara, sånt händer alla.
Hank! Å, där är du ju.
Du fick faktiskt ut oss därifrån.
Ja, det fick jag visst.
- Jag fick ut oss. - Och in oss, om man ska vara noga.
Men annars hade vi nog inte kommit hit.
EKOLOKALISERING: VÄRLDENS MEST KRAFTFULLA GLASÖGON
Ekolokalisering!
Världens mest kraftfulla glasögon. Vi hittade det!
Nej, du hittade det där.
Välkomna till det öppna havet.
Mitt hem...
Oo-roo! Oo-roo!
- Sluta, hon kommer inte tillbaka. - Jo, kanske.
Du fick henne att känna sig oduglig!
Du talar inte om Becky, va?
- Jag saknar Doris. - Jag också.
- Jag är så orolig för henne. - Det är hon som borde oroa sig.
Hon skulle veta vad vi skulle göra i det här läget.
- Jag begriper inte hur hon gör. - Hon vet inte, hon bara gör.
Vi måste tänka.
Vad skulle Doris göra?
Ja! Vad skulle Doris göra?
Hon skulle bedöma läget, utvärdera, analysera alternativen...
Det där är vad Marlin skulle göra.
Ja, hon skulle inte tänka alls! Hon skulle bara ta första bästa...
Doris skulle göra det.
Klamra dig fast vid mig.
Det funkar!
Fortsätt... bara... flämta!
- Gick det bra? - Ja! Vad skulle Doris göra nu?
Vem är Doris?
Gosse, vad skönt att se dig.
Nöjet är helt på min sida! Jag har inte pratat med nån på åratal.
På åratal? Tyvärr kan vi inte stanna, för...
Ni landade ju precis.
Stanna och berätta om er själva.
- Tyvärr måste min son och jag... - Härligt att ha en son.
Själv lever jag ensam. Jag dejtade en kammussla ett tag.
Men kammusslor har ögon, och hon hade inte ögon för mig.
De har faktiskt ögon. De ser in i själen och krossar ens hjärta!
Varför, Shelley?!
Vad skulle Doris göra nu...?
Följ med på vår resa genom det öppna havets mysterier...
- Följ mig. - Du är i en mugg.
Okej, jag följer dig.
- Vänta... - "Bläckfiskar har tre hjärtan."
Där ser man!
Vi är framme. Det är på riktigt!
Det var det. Nu har jag en lastbil att hinna med.
Vänta, jag hade ju nåt åt dig.
- Etiketten. - Så var det, ja.
Vet du en sak? Jag kommer nog att minnas dig.
Du glömmer mig på ett hjärtslag. Tre hjärtslag.
Men jag lär inte glömma dig.
Mina föräldrar är verkligen där nere...
Känns det bra?
Jag är redo.
Ja, det tror jag att du är.
Oj...!
Var är de? Var är de? Okej...
Ursäkta mig...? Hejsan! Har ni sett en mamma och pappa utan mig?
Har ni sett ett par, gamla som ni?
Eller ännu äldre till och med. Jaha.
Hej. Vet ni nån som tappade bort sin unge för länge sen, alltså mig?
Hur länge sen vet jag int... Okej, ni har bråttom.
Se upp!
Det är vårt mål att alla djur vi räddar -
- en dag ska återbördas dit där de hör hemma.
Snäckor...
Om du nånsin hamnar vilse, Doris...
- Så följ bara snäckorna. - Titta, snäckor!
Följ snäckorna...
- Där bor ju jag! - Ja, minsann.
Mitt hem!
Mamma, pappa!
Räkna till tio, algblomman min.
Ett, två, tre...
...fyra...
För all del!
- Vem pratar du med? - Min rörkompis Destiny.
Mamma? Pappa?
Mamma älskar lila snäckor.
- Mamma...? - Hur ska det gå för henne?
Så ja, Jenny.
Gråt inte, mamma.
Kommer hon nånsin att klara sig själv?
Det ordnar sig, älskling.
Mamma älskar lila snäckor...
- Doris! - Mamma...?
- Doris! - Mamma, pappa!
Mina föräldrar...
Jag kom bort från dem.
Det var mitt fel.
Du har tappat din etikett. Är det därför du inte är i karantän?
- Karantän? - De tog dit alla blå kirurgfiskar.
Ja, de får sin egen utställning i Cleveland.
De körs dit i en lastbil i gryningen.
Va? Är mina föräldrar tillbaka i karantän och ska till Cleveland?
Jag kom ju just hit! Jag måste ta mig till dem.
Att ta sig till karantän är enkelt. Ta vägen genom rören.
Det går inte.
- Varför inte? - Jag glömmer vart jag ska.
Jag klarar mig inte utan hjälp.
- Då är du fast här. - Sluta, Bill!
Simma in du, bara. Det ordnar sig.
Ojoj...
Kan ni berätta hur man tar sig dit?
Visst, hjärtat. Två vänster, en höger. Det är lätt!
Okej...
Två vänster, en höger. Jag fixar det.
Två vänster, en höger. Glöm inte nu.
Två vänster, en höger.
Två vänster, en höger...
Två vänster... och en höger? Tusan!
Vänster, höger. Eller har jag redan tagit en vänster?
Å nej, nu händer det. Ta det lugnt nu...
Viket håll? Jag minns inte.
Jag är vilse, jag bara glömmer!
Jag blir kvar i rören för evigt. Rören! Rörkompisarna!
Rörkompisar!
- Simma, simma... - Det här känns osäkert.
Jag låter dig inte krocka. Vägg!
- Jag lär mig aldrig! - Du måste, om du vill ut i havet.
Koncentrera dig nu. Vägg!
- Destiny! - Doris! Hallå?
Jag är vilse i rören och mina föräldrar är i karantän.
Håll ut. - Bailey, använd ekolokaliseringen.
- Den är ju trasig! - Skärp dig och prova Doris "ooo".
- Jag kan inte. - Svik mig inte nu!
Kom igen nu! Som du sa till mig: koncentrera dig!
- Jag känner mig fånig. - Bailey!
- Hallå? - Här är vi!
- Hörni! - Ja, vad är det?
Jag känner nåt. Nu kommer det!
Jag ser karantänen! Det är fantastiskt!
- Jag ser allting. Och jag ser dig! - Han kan se dig.
Mitt liv är en regnbåge! Ser ni mig? Nej, så funkar det inte.
- Bailey! - Säg åt Doris att ta vänster.
- Ta vänster, säger han. - Vänster?
- Rakt fram. - Rakt fram!
- Höger. - Höger!
Jag börjar bli yr. Vänta...
Jag ser nåt mer. Vänta, jag zoomar ut.
Vid Neptunus, hon är inte ensam! Nånting är på väg mot henne.
Å nej...! - Vänd om, Doris!
- Åt vilket håll? - Höger.
Nej, höger för mig. Hon simmar in i den.
Andra hållet, Doris.
- Du är på väg mot oss, Doris. - Ska jag svänga höger?
Nej...! Jag kan inte titta.
Doris! Herregud!
Den slukar henne levande...!
- Du är oskadd! - Hur hittade ni mig?
Vi stötte på en pladdrig mussla.
Vi backade undan, rakt in i rören. Sen började vi leta.
Förlåt, Doris...!
- Vad var det där? - Jag måste ta det här.
Det är ingen fara. Förlåt för vad?
- Är du oskadd? - Jag har hittat Marlin och Nemo.
Doris kan verkligen valspråket.
Ja, det väcker obehagliga minnen. Så nu drar vi!
Vi tar den här vägen. Nu simmar vi hem.
- Vänta. Mina föräldrar är här. - Har du hittat dem?
Inte precis. Fast jag vet var de är.
Jag vet inte hur man kommer dit, men jag får hjälp.
- Ner till karantänen. - Just det.
Jag mötte en grinig bläckfisk som var rätt rar innerst inne.
Han hjälpte mig in i utställningen, och...
Doris?
Tror ni att mina föräldrar vill träffa mig?
Varför skulle de inte vilja det?
För att... jag tappade bort dem?
De kommer att bli överlyckliga, Doris.
De har saknat allt med dig.
- Tror du? - Vet du hur vi hittade dig?
- Nåt med en mussla? Ett ostron? - Nej.
- Mollusk? Nåt annat? - Nej. Ingen mussla.
Vi var illa ute, men så sa Nemo: "Vad skulle Doris göra?"
Varför sa du det?
Tack vare dig har jag gjort saker som jag aldrig hade drömt om annars.
Galna saker!
Att överlista hajar, studsa på maneter...
Och att jag hittade min son. Det var din förtjänst.
Jag visste inte att du kände så. Om jag inte har glömt det.
Nej, du har inte glömt. Jag har aldrig sagt det.
Det är jag ledsen över.
Men just för att du är du kommer du att hitta dina föräldrar.
Och när du gör det... Då kommer du att vara hemma.
Pappa...? Betyder det här att vi måste ta farväl av Doris?
Ja, Nemo.
- Hur mycket har vi kvar att lasta? - En rad till.
Snart bär det av till Cleveland.
- Se upp med kurvan. - Va? Aj!
- För sent. - Vi måste vara nära nu.
Hej!
- Är det här karantän? - Ja, vi är här!
Mina föräldrar är här!
Varför är vi på väg mot dörren?
- Vi är friska! - Jag mår prima!
Hörru...
Min familj! Kom, så sticker vi dit.
Vänta, Doris!
Jag kommer, mamma och pappa!
Snart hemma, snart hemma...
Jag börjar få in snitsen.
Jag hör fotsteg.
Hank! Vi måste ner i en tank. Det rimmade!
- Varför? - Hennes föräldrar är där.
Ni har tre minuter på er att få ner alla i muggen.
- Sen åker jag till Cleveland. Okej? - Okej.
Ojoj...
Mamma? Pappa?
Mamma, pappa? Hej, allihopa. Det är jag, Doris.
- Doris? - Jenny och Charlies Doris?
Mamma? Pappa?
Hon borde ta två stycken på måfå... Jag skojade ju bara!
Mamma? Pappa? Var är mina föräldrar?
Doris? Är det verkligen Jenny och Charlies flicka?
Ja, det är jag! Var är de?
När du försvann trodde de...
De trodde att du måste ha hamnat här i karantän.
- Okej. - Kom igen nu...!
Så de tog sig hit för att leta efter dig.
Då är de här! Var nånstans?
Det var för flera år sen, Doris.
- De kom aldrig tillbaka. - Å nej...
När en fisk inte kommer tillbaka från karantän...
...betyder det att de inte...
Vadå?
De är borta, Doris.
Är de döda?
- De ville hitta dig. - Är du säker på att de är borta?
- Det ordnar sig... - De älskade dig så mycket.
Alla som inte vill till Cleveland, sista varningen.
Hur är det med dig, Doris?
- Jag kom för sent. - Lyssna på mig nu.
- Jag har ingen familj. - Det är inte sant!
Dags att sticka!
- Jag är helt ensam. - Nej, Doris.
Var är alla andra? Dina orange vänner är på väg till Cleveland.
Jag har hittat bläckfisken! Vart tog han vägen?
Mamma? Pappa?
Hjälp...
Nej, nej... Hjälp mig.
Hjälp mig. Hjälp mig, någon!
Hjälp, jag har tappat bort dem.
- Tappar bort vilka då? - Jag...
Jag kan inte hjälpa dig om du inte minns.
Kan ni hjälpa mig? Jag har tappat bort dem.
- Kan du vara mer specifik? - Mina... dem!
Hjälp!
Snälla? De är borta.
Jag har förlorat alla. Och det finns inget jag kan göra.
Jag får inte glömma... Vad var det jag höll på att glömma?
Nåt viktigt, men vad?
Vad var det? Det bleknar.
Det bleknar, för det enda jag kan är att glömma.
Det är det jag är bäst på.
Vad ska jag göra? Vad ska jag göra?
Vad skulle Doris göra?
Jag skulle se mig omkring.
Där borta finns bara vatten. Och där finns tång.
Tång är bättre.
Och nu då? Allt ser likadant ut.
Allt ser likadant ut, fast där borta finns en sten.
Och sand. Jag gillar sand. Den är så mjuk.
Det här leder ingenvart.
Här finns ingenting förutom en massa tång.
Och några snäckor här borta...
Jag gillar snäckor.
Jag gillar... snäckor.
Oj...!
Hejsan, jag heter...
Doris! Du är här!
- Mitt barn! - Du hittade oss!
- Nu släpper jag dig aldrig mer! - Det är ni...!
Det är verkligen ni! Du är här, mamma.
- Och du också, pappa! - Ja, algblomman min.
- Förlåt mig! - Nej, vännen.
Jag vet att jag har ett problem. Jag är så ledsen.
Jag har försökt bli bättre, men det går inte.
Tankarna bara far ur huvudet. Jag glömde er. Förlåt!
Du har inget att be om ursäkt för. Se bara vad du har gjort.
- Vad? - Du har hittat oss!
Varför tror du att vi har stannat här i alla år?
Vi trodde på att du skulle hitta oss en vacker dag.
Jag trodde att ni var borta. Hur...?
Vi letade i karantänen, men du var inte där.
Vi förstod att du hade kommit ut via rören.
Så vi tog samma väg.
Och sen har vi väntat på dig här ända sen dess.
Vi trodde att du skulle återvända.
Så varje dag lägger vi ut...
...snäckor!
Och du hittade oss. Du hittade oss, älskling.
Tack vare att du kom ihåg.
Du kom ihåg på ditt eget, fantastiska Doris-vis.
Ja, det gjorde jag. Helt själv.
Men gumman, har du varit helt själv alla dessa år?
Stackars vännen...
Nej, inte helt själv. Marlin och Nemo!
- Såg ingen vart Doris tog vägen? - Nej.
Många ögon som inget ser!
- Ursäkta, kan du hjälpa oss...? - Jag, hjälpa er?
Titta, det är Doris!
Tack och lov! Jag visste att hon skulle hitta ett sätt att...
Är Doris med dig?
Tyvärr. Jag försökte hålla fast henne, men det gick inte.
- Okej, nu åker vi. - Nej!
- Och så blev vi svalda av valen. - Tur att jag slapp se det!
Marlin tror inte jag kan valspråket, men han litar på mig ändå.
Jag tycker redan om honom.
Och så hittade vi Nemo. Eller hittade han mig?
Han är hur rar som helst. Han ger aldrig upp hoppet om mig.
Vi får tacka Marlin och Nemo när vi träffar dem.
Det här stället känner jag igen.
Hej. Jag heter Sigourney Weaver.
- Där! - Följ med oss.
- Det är Marinlivsinstitutet. - Där du föddes.
- Är dina vänner därinne? - Ja. De var fast i nånting...
De är fast i lastbilen. Jag kanske aldrig får se dem igen!
Vad skulle Doris göra?
Jag förstår att de är dina vänner, men en lastbil blir svårt.
Snälla! Allt jag vet är att jag saknar dem.
Jag saknar dem verkligen. Det har jag redan sagt.
Doris...?
Marlin och Nemo är mer än vänner. De är min familj.
Jag måste få tillbaka dem. Att de hittade mig kändes som ödet.
Fattar ni? Vad är ett annat ord för öde?
"Destiny." Destiny! - Destiny!
Doris?
- God morgon. - Doris har problem!
Jag ser henne! Hon är utanför institutet.
- Destiny? - Vi måste hoppa. Inga protester!
- Destiny! - Lastbilen åker härifrån, Doris.
- Å nej! Vad ska vi göra? - Destiny!
Okej, nu kör vi. Ett, två...
- Nej! Jag klarar mig aldrig därute. - Destiny!
Jag har världens mest kraftfulla glasögon.
- Jag blir dina ögon. - Men väggarna då?!
- Det finns inga väggar i havet. - Inga väggar?
- Det är ditt öde, Destiny. - Varför har du inte sagt det?
Vänta, där finns en vägg!
Det här är min rörkompis, Destiny.
De där små plupparna ser ut precis som du!
Hejsan, fru Doris och herr Doris.
- Jenny. - Charlie.
- Nu måste vi stoppa lastbilen. - Okej. Vilken lastbil?
- Lägesrapport, Bailey. - Javisst -min underbara gåva.
Den kör söderut ut på motorvägen.
Kom! Vi ska stoppa den.
- Det här måste jag se. - Jag med.
Det här blir roligt!
Gerald? Har du blivit tokig?
Vänj dig inte vid det.
- Jag har glömt allt, Bailey. - Dina vänner är kvar i lastbilen.
På väg norrut mot bron.
Kolla, vilka söta uttrar. Jag vill ha en.
- Bailey! - Lastbilen är där borta!
- Hur ska vi komma ombord? - Om vi ändå kunde stoppa trafiken.
Stoppa trafiken...!
Folk stannar om de ser gulliga saker.
Nu vet jag. Fort, innan jag glömmer.
Destiny, du snärtar upp mig på bron.
Uttrar, med mig. Ni andra väntar här.
- Du får inte lämna oss igen, Doris. - Nej, du måste stanna hos oss.
Tänk om du blir borta alldeles för länge.
- Tänk om du blir förvirrad eller... - ...om jag tappar bort er igen?
Ja.
Det är ingen fara.
Även om jag glömmer kan jag leta upp er igen.
Lite vänster. Tillbaka lite.
Där sitter den. Kör! Inte.
- Bailey! - Okej, nu!
- Dags för din idé. - Vilken då?
Vad ska jag göra? Vad skulle Doris göra?
Bilar... Uttrar framför bilar.
Bilarna måste stanna. Stoppa trafiken. Kramkalas!
Se upp!
Vad söta! Har ni sett? Det måste vara en, två...
- Vad händer, pappa? - Jag vet inte på vilket sätt...
...men jag tror att det har något att göra med...
- Doris! - Jag behöver vatten.
Är du inte klok?! Hur kom du hit?
Doris! Jag trodde att vi aldrig skulle få se dig igen.
Hur jag än försökte kunde jag inte glömma er.
- Jag saknade min familj för mycket. - Är vi din familj?
Vet du hur det känns?
Ja, det vet jag.
Stick iväg, det är inte era fiskar.
Där missade vi vår skjuts.
Bilarna börjar röra sig igen, Doris!
Det här fixar jag. Oo-roo! Oo-roo!
Kom tillbaka, Becky! Vi behöver dig.
Följ mig!
Vänta, inte utan Doris! Stanna, Becky!
Tillbaka, Becky. Oo-roo.
- Ät inte upp oss! - Var är Doris?
- Vilka är ni? - Jenny?
- Charlie? - Nemo?
Tack för att ni tog hand om Doris!
Hon är ju kvar i bilen! - Hämta Doris, Becky!
Oo-roo, Doo-roo.
- Nu tar vi farväl, tjejen. - Nej.
Du ska följa med mig till havet.
Varför vill du sabba mina planer? Mitt enda mål i livet är...
Vad är det som är så bra med planer? Jag har aldrig haft nån.
Planerade jag att tappa bort mina föräldrar och hitta Marlin?
Planerade vi två att träffas? Jag tror faktiskt inte det.
De bästa sakerna sker av en slump.
Så du ska vara med mig i havet, inte sitta i nån glaslåda!
- Får jag säga en sak? - Inte än! Min vän Sigourney...
...har sagt att det bara krävs tre steg.
Räddning, rehabilitering och... en grej till.
Frisläppande!
Just det. Vad sägs?
Frisläppande! Frisläppande!
Jag hade tänkt säga: "Okej."
Inte bra.
Vart är de på väg?
Ta tag i min fena.
Han försöker få upp dörren, men den är låst utifrån.
- Du klarar det här, Doris! - Destiny... Vägg!
Nej, Doris...!
- Vart är de på väg, Bailey? - Jag tappar bort dem.
Det är över, Doris.
Nej. Det måste finnas ett sätt.
Hör på. Det finns ingen utväg.
Men det måste det finnas!
- Inte den här gången, Doris. - Men där, då?
Store karp, det finns ett sätt. Ta ett djupt andetag.
Frisläppande! Frisläppande!
- Vad är det där?! - Ta bort den!
- Vad i...? - Sug på den, tvåbeningar.
Du har sju armar, Hank. Försök med nånting.
Sluta!
- Nu hände det nåt. - Snyggt, Hank.
- Kom igen...! - Stanna... Vänta!
Jag kan ju knappast säga åt dig hur man ska köra bil.
Men kan du köra snabbare?
Ge tillbaka vår lastbil!
- Jag ser inte ett smack. - Sväng vänster som alla andra.
Gilman Street. Ashby Avenue. Powell.
Gilman Street igen...?
Hur länge ska vi svänga vänster?
Vet vi hur vi kom hit, kan vi ta oss härifrån.
- Säg till när du vet det. - Tyvärr minns jag inte.
De där figurerna känner jag! Sväng höger.
Vi får sparken...
Rakt fram. Vänster. Nej, höger!
- Bra kört! - Håll blicken på vägen!
Förlåt... Vägskäl kommer.
- Vilket håll? - Havet... En båt!
- Jag har svårt för båtar, men... - Vilket håll?!
Båtar ska till havet. Höger!
Vart ska vi nu, tjejen?
Jag tänker ut nåt. Nånting kommer att dyka upp, och...
Måsar! Följ fåglarna. Havet är åt vänster.
Min! Min! Min!
Vänta, nu ser jag nåt...!
- Är det de? Är allt som det ska? - Det är snuten. De är fast!
Ser bra ut. Där är havet!
- Rakt fram, gasen i botten! - Nu börjar det likna nåt!
- Aj då... - Vad betyder det?
Vad skulle jag göra...?
- Jag tänker be dig göra nåt galet. - Galet funkar för mig!
Okej...
Det är omöjligt. De hamnar i fiskfängelse.
Vänta... Å nej!
Se upp, flyganfall!
Fisk...!
Det som nu väntar utgör det tredje, sista steget av vårt uppdrag.
Räddning, rehabilitering och frisläppande.
Kom till pappa.
Jag heter Sigourney Weaver. Tack för att du följde med.
Ett, två, tre, fyra...
Varför räknar jag? Var är alla?
Har de lämnat mig? Nej, det skulle de aldrig göra.
Jag kan klura ut det här. Vad höll jag på med?
Jag höll för ansiktet, så jag försökte gömma mig. Men varför?
Aha! Fem, sex, sju, åtta, nio, tio! Nu kommer jag!
Hittade!
Där är ni!
- Rasten är slut, småräkor. - Jag blev inte hittad.
Dags för... -Rör mig inte! Dags för en till lektion.
När kommer magister Rocka tillbaka?
Är han smart, håller han sig borta. Jag är er vikarie så länge.
Vem vill veta mer om ekolokalisering?
- Ingen! - Kom igen, det är faktiskt coolt.
Ha det så bra, algblomman min.
Hejdå, mamma och pappa.
Vi sticker hem och putsar anemonen. - Kommer du, Doris?
- Nej, jag ska till branten. - Okej.
Va?! Nej, det... Är det verkligen en bra idé?
Jag tänkte bara titta på utsikten.
Utsikten... Ha så trevligt, då.
Alldeles själv. Utan att simma vilse.
Nej, nej, nej... Doris?
- Hej, Marlin. - Hej, Doris.
- Allt väl? Du ser nervös ut. - Ingen fara. Jag ser ut så här.
- Vad är det? - Jag bara...
Du klarade det.
- Du klarade det, algblomman! - Klarade vadå?
Du följde snäckorna hela vägen hem.
Gjorde jag? Helt själv?
- Ja! - Vet du vad det betyder?
Det betyder att du kan göra allt du vill.
Är det sant?
Får jag leka med dem?
Absolut, algblomman!
Ja, jag klarade det.
Utsikten är verkligen fantastisk.
Jepp.
Oförglömlig!
SLUT.
.:: RAPiDCOWS - www.hounddawgs.org ::.
Bort! Bort! Bort!
- Så där. Rulla, rulla... - Vänta på mig!
Ni klarar det, vi är snart framme!
Jag kräks snart!
- Voilà! - Bra jobbat, allihop.
Vi klarade det, Flo.
Från och med nu är våra problem över.
Ingen respekt för livet i havet...
Vad gör vi nu då?