Låt oss berätta en gammal saga -
- och se hur väl ni kan den.
Det var en gång två kungariken, som var urusla grannar.
Så stor var deras missämja, att det sas att endast en hjälte eller skurk -
- skulle kunna försona dem. I ena riket bodde såna som du och jag -
- styrda av en egenkär och girig kung.
De var jämt missnöjda och avundades grannlandets välstånd och skönhet.
För i det andra riket, Hedlandet -
- bodde en mängd underliga och underbara varelser.
De behövde varken kung eller drottning, för de litade på varandra.
I ett stort träd vid ett stort stup i Hedlandet bodde en sån varelse.
Ni skulle kunna tro att hon var en flicka...
... men hon var ingen vanlig flicka.
Hon var en fe.
Så där.
... och hon hette Maleficent.
God morgon, herr Chanterelle! Jättefin mössa!
Nej, låt bli!
Miss!
God morgon!
Jättefint!
- Vad betyder det? - Jag vet inte.
De sa att de hittat en människa.
- Vad står på? - Gränsvakterna...
- Nej, jag vill ju få berätta! - Du får berätta nästa gång.
Nej, det är min tur nu, och sen är det Thistlewits.
- Berätta vad då? - Okej!
Tack... - Maleficent, gränsvakterna...
...har hittat en människotjuv vid juveldammen.
Förlåt.
- Alltid bråttom med sina stora vingar... - Människor! Hoppas det inte blir krig.
Jag är inte rädd. Dessutom har jag aldrig sett en människa på nära håll.
- Kom fram. - Nej, de tänker döda mig.
Dessutom ser de äckliga ut.
Det var elakt sagt! - Bry dig inte om honom, Balthazar. Du är klassiskt stilig.
Det är inte rätt att stjäla, men vi dödar inte folk för det.
Kom genast fram!
- Är du fullvuxen? - Nej.
- Jag tror att han är bara en pojke. - Och du är bara en flicka.
- Tror jag. - Vem är du?
Jag heter Stefan. Vem är du?
Maleficent.
Ja, just det. - Du måste återlämna den.
Återlämna vad då?
Om jag vetat du skulle slänga den, hade jag behållit den.
Jag slängde den inte. Jag tog den hem, precis som jag gör med dig.
En dag ska jag bo där - i slottet.
Var bor du nu?
- I en lada. - Så dina föräldrar är bönder?
De är döda.
Mina också.
- Vi ses igen. - Du bör inte komma tillbaka hit.
Det kan vara farligt.
Om jag återvänder, är du här då?
Kanske det...
- Vad är det? - Din ring. Feer blir brända av järn.
Förlåt.
Jag gillar dina vingar.
Hon tänkte på hur Stefan slängde bort ringen, han som hade så lite -
- så att de skulle kunna ta varandra i hand igen, och hon blev rörd.
Därmed lyckades den unge tjuven, som velat stjäla en juvel -
- stjäla nåt mycket värdefullare.
Maleficent!
Efter alla dessa veckor kom du alltså tillbaka.
Jag tyckte det var värt risken... Hur roar du dig?
Stefan och Maleficent blev osannolika vänner.
Och ett tag verkade det, åtminstone dem emellan -
- som om det gamla hatet mellan människor och feer glömts bort.
Som så ofta, förvandlades vänskap till något annat...
Och när hon fyllde 16 år, fick Maleficent en present av Stefan.
Han sa att kyssen var av äkta kärlek.
Men det varade inte.
Åren gick och Stefans ärelystnad förde honom bort från Maleficent -
- och mot frestelserna i människornas kungarike -
- medan Maleficent, starkast av feerna, blev Hedlandets beskyddare.
Maleficent vandrade ofta ensam och undrade ibland var Stefan kunde vara.
Hon hade aldrig förstått sig på människans girighet och avund.
Men det skulle hon få lära sig -
- för människornas kung hade hört om en växande makt i Hedlandet -
- och han ville få bort den.
Gardister, halt!
Där är det! Det mystiska Hedlandet, dit ingen vågar bege sig -
- av rädsla för varelserna som lurar där. Krossa dem, säger jag!
Kom inte närmare!
En kung tar inga order av en bevingad älva.
Du är inte min kung!
- Ge mig hennes huvud. - Bataljon!
Framåt!
Uppstig och stå vid min sida!
Håll linjen!
De mörka varelserna!
Anfall!
Du!
Skydda kungen!
Ni får inte Hedlandet! Inte nu eller någonsin!
Du...
När jag besteg tronen...
...lovade jag folket...
...att vi en dag skulle ta Hedlandet och alla dess skatter.
Var och en av er...
...lovade trohet till mig och den saken.
Ers majestät...
Besegrad i strid... Ska detta bli hur jag ihågkoms?
Jag ser hur ni väntar på att jag ska dö.
Det är inte långt kvar, men vad händer då?
Jag tänker välja en tronföljare som även tar hand om min dotter.
Vem av er är värdig det?
Döda den bevingade varelsen.
Den som hämnas mig får efter min död överta kronan.
Maleficent!
Hur är livet bland människorna?
Jag är här för att varna dig. De tänker döda dig.
Kung Henry är besatt av det.
Snälla du, du måste tro mig.
De talade om mycket och åren förbleknade.
Hon förlät Stefan hans dumheter och ärelystnad...
... och allt blev som det en gång var.
Törstig?
Maleficent?
Vad är det här?
Jag har hämnats er, ers majestät.
Är hon besegrad?
Du har lyckats väl, min vän. Du har gjort vad andra inte vågat.
Du ska belönas.
Jag ska göra mitt bästa för att bli en värdig tronföljare -
- ers majestät.
Nu har jag dig!
- Elaka fågel! - Till människa.
Det är en demon!
- Vad har ni gjort med min skönhet? - Ville du hellre slås ihjäl?
- Jag vet inte... - Sluta klaga.
Jag räddade ditt liv.
Förlåt mig.
- Vad heter du? - Diaval.
Som tack för att ni räddade mitt liv, är jag er tjänare. Vad ni än önskar.
Vingar.
Jag vill att du blir mina vingar.
Låt oss hylla den förste av hans ätt: Hans kungliga höghet, kung Stefan.
Han gjorde det här mot mig för att bli kung...
Och nu, matmor?
Vingarna!
Det är en flicka!
En flicka!
Nå?
Jag såg inget, men...
...det har blivit ett... - Vad då?
...barn.
Kung Stefan och drottningen har fått ett barn.
Det blir ett dop. Det lär bli ett ståtligt firande.
Ett ståtligt firande för ett barn...
Så underbart...
Alla möjliga kom till dopet.
Även tre feer, som ville befrämja fred och vänskap.
Titta, där är barnet!
Skärp er! Jag säger det inte en gång till.
Var hälsad, ers majestät. Jag är Knotgrass från Hedlandets feer.
- Jag är Flittle, ers kunglighet. - Och jag Thistlewit, era majestäter...
De har gåvor till vår dotter.
- Och inte vilka gåvor som helst... ...för vi kan trolla!
Och har bra hand med barn.
Nåväl.
Rara Aurora, jag önskar dig skönhetens gåva.
Min önskan är att du aldrig blir sorgsen.
Bara glad i alla dina dagar.
Käraste barn, jag önskar att du ska finna...
Maleficent!
Minsann...
Vilken lysande samling, kung Stefan.
Kungligheter, adel, besuttna -
- och...
Så charmerande...
...till och med pöbel.
Jag måste säga... att jag blev upprörd över att inte ha inbjudits.
Du är inte välkommen här.
Kära nån. Vilken pinsam situation.
Är ni inte förnärmad?
Inte alls.
För att visa att jag inte hyser illvilja...
...ska även jag skänka barnet en gåva.
Nej, vi vill inte ha din gåva!
- Håll dig borta från prinsessan! - Ja, håll dig borta!
Hör noga på, allesammans.
Prinsessan ska sannerligen bli behagfull och vacker...
...älskad av alla som träffar henne.
Det är en fin gåva.
Låt bli.
Men...
...före solnedgången på hennes 16:e födelsedag...
...ska hon sticka sig på en slända och falla i en sömn djup som döden.
En sömn som hon aldrig vaknar ur.
Maleficent, jag bönfaller dig att inte göra det här.
Jag gillar att se dig bönfalla...
Gör det igen.
Jag bönfaller dig.
Som du vill.
Prinsessan kan väckas ur sin dödssömn...
...men bara av...
...en kyss av äkta kärlek.
Förbannelsen varar för evigt!
Ingen världslig makt kan ändra den.
Kung Stefan beordrade sina män att beslagta varenda spinnrock i landet.
De slogs sönder och brändes, så de aldrig kunde användas -
- och slängdes sedan i slottets djupaste fängelsehåla.
Han överlämnade barnet i hemligt förvar hos feerna -
- som skulle gömma henne på en avlägsen plats i 16 år och en dag.
Stefan stängde in sig i slottet -
- medan hans soldater red land och rike runt i jakten på Maleficent.
Men hon skapade egna murar-
- så att Hedlandet aldrig mer skulle vidröras av människor.
Och hon gottade sig åt den sorg som förbannelsen orsakat.
Feerna började uppfostra Aurora i en trivsam liten stuga i skogen.
Nej! Är det stugan?
- Den ser förfärlig ut. - Kom nu.
- Vi behöver ett mindre barn. - Eller större kroppar.
Det vi behöver är en ordentlig förklädnad.
- Vad menar du? - Vi måste smälta in.
Vi måste vara stora nog för att ta hand om barnet. Så gör er klara.
Klara? Ett, två, tre - väx!
Det fungerade ju bra.
Ingen risk för frågor, för vi är nu tre bondkvinnor med föräldralöst barn.
- Inget mer flygande. - Inget flygande?!
- Och inget mer trollandet. - Va?!
- Vi är ute i ingenstans. - Ingen risk att vi blir hittade.
Där är du!
Varför ska du alltid gömma dig? Kom nu.
Det är så fult att man nästan tycker synd om det.
Jag hatar dig, ditt odjur.
Feerna var kanske inte vuxna uppgiften...
- Varför gråter hon? - Hon är kanske hungrig.
Mata henne, då!
Här har du!
Varsågod!
Det svälter ihjäl hos de där tre.
Det kittlas!
- Vad är det? - Du fuskar!
- Jag såg! - Vi börjar om.
- Som du vill. - Giriga, uppsvällda get!
Uppsvällda get!
- Sluta med det där. - Jag gör ingenting.
- Nån gör nåt. - Inte jag.
Ni försöker reta upp mig, men jag tolererar inte...
Sluta!
Ert fel!
Äsch! Det var roligt.
Med tiden blev Stefan allt dystrare -
- uppfylld av förföljelsemani och hämnd.
Bränn ner alltihop!
Tänd!
Släpp!
Spring!
Du svek mig.
Muren kan inte brännas. Den är oförstörbar.
Ingenting är oförstörbart!
Varken muren, Maleficent eller hennes förbannelse!
Hämta järnarbetarna.
Titta... Det lilla odjuret kommer att ramla nerför stupet.
Vad då?
Hej.
Gå med dig. Gå.
Gå med dig.
Jag tycker inte om barn.
Upp, upp.
Ge dig iväg.
Som Maleficent utlovat, blev Aurora behagfull och vacker...
Fin fågel.
... fjärran från det ståtliga slott som hon inte mindes.
Och medan årstiderna skiftade och blommorna växte, växte även hon.
Hon undrade över världen omkring henne...
... och vad som fanns bortom den avskräckande väggen av törnen...
Nyfiket litet odjur.
Men hon var inte den enda som ville ta sig igenom...
Titta!
- Är det där Maleficent? - Jag vet inte.
Hämta hit dem.
Bara en bondtös.
Det är hon!
- Hur kunde du? - Vad jag än behövde, sa du.
- Men inte en hund. - Det var en varg.
Det är samma sak! De är smutsiga, ilskna och de jagar fåglar.
Nästa gång får du bli en mask.
Gärna det! Vad som helst, bara inte en stinkande...
Jag undrar...
Jag vet att du är där. Var inte rädd.
- Jag är inte rädd. - Kom fram, då.
- Då blir du rädd. - Nej, det blir jag inte.
Jag vet vem du är.
Gör du?
Du är min gudmorsfe.
- Vad då? - Gudmorsfe.
Du har vakat över mig hela mitt liv. Jag har alltid vetat att du fanns nära.
- Hur då? - Din skugga.
Den har följt mig sedan jag var liten.
Vart jag än gick följde skuggan med.
Och jag minns dig, fina fågel!
Det är Diaval.
Hej, Aurora.
Jag har känt dig sen du var liten.
Det är precis som jag föreställt mig!
Det är så vackert! Jag har alltid velat komma...
God natt, odjuret...
Ni gör narr av mig. Jag vet nog...
Jag vet precis vad ni gör.
Ers majestät, drottningen ber er komma.
- Lämna mig i fred. - Hon mår inte bra.
Sköterskorna befarar att hon inte överlever natten.
Ser du inte att vi samspråkar?
När förbannelsen misslyckas ger sig Maleficent på mig. Och den dagen...
...kommer jag att vara redo.
De är så vackra.
Jag häver förbannelsen.
Låt den ej finnas mer.
Jag häver förbannelsen.
Låt den ej finnas mer.
Jag häver min förbannelse! Låt den ej finnas mer!
Jag häver min förbannelse!
Låt den ej finnas mer!
Förbannelsen varar för evigt!
Ingen världslig makt kan ändra den.
Har alla feer vingar?
- De flesta har det. - Så varför har inte du några?
Alla de andra feerna flyger.
Jag hade vingar en gång, men de stals ifrån mig. Mer vill jag inte säga.
Vad hade de för färg? Var de stora?
Så stora att de släpade bakom mig när jag gick.
Och de var starka. De bar mig ovanför molnen och genom motvind.
De svek mig aldrig, inte nån gång. Jag kunde lita på dem.
Hon kommer... Hon kommer.
Var är dina arbetare?
- De sover, ers majestät. - Sätt dem omedelbart i arbete.
De är utmattade, ers majestät. Men de fortsätter arbeta i gryningen.
- De måste börja nu. - Det är mitt i natten!
Ja...
...det är natt.
- Så väck dem. - Ers majestät?
Väck dem! Sätt dem i arbete nu!
Tiden rinner iväg! Sätt fart!
Aurora!
Kom.
Sätt dig.
- Jag måste tala om en sak. - Vad då?
Det finns en ondska här i världen som jag inte kan skydda dig ifrån.
Jag är nästan 16 år, gudmor. Jag kan ta hand om mig själv.
Jag förstår.
- Men det var inte det jag ville säga... - Jag har en plan.
När jag blir äldre ska jag bo här med dig.
Då kan vi ta hand om varandra.
Du behöver inte vänta till dess. Du kan bo här nu.
Då gör jag det! Jag ska sova i ett träd och äta bär och nötter -
- och alla feer ska bli mina vänner.
Här blir jag lycklig hela livet. Jag talar om det för mina mostrar i morgon.
Vi ses i morgon, då.
Så roligt det ska bli!
Kära mostrar, jag är nästan 16 år och behöver stå på egna ben.
Nej, jag älskar er väldigt mycket...
...men det är dags att ta farväl. Ni har varit väldigt snälla -
- utom den gången ni av misstag matade mig med spindlar...
Hej.
Förlåt att jag stör, men jag är på väg till kung Stefans slott och har hamnat vilse.
Kan du hjälpa mig?
Förlåt. Det var mitt fel. Jag rusade på...
Förlåt mig.
Det är den vägen...
...till slottet.
- Vad heter du? - Philip.
Hej, Philip.
Vad heter du?
Aurora.
Hej, Aurora.
Det var trevligt att träffas, och förlåt än en gång för att jag var så klumpig.
- Du är förlåten. - Så bra.
Bäst att jag fortsätter. Adjö.
Tar du den här vägen tillbaka?
Inget kan hindra mig...
- Då ses vi snart igen. - Mycket snart.
- Adjö, Philip. - Adjö, tills vidare.
Sluta med det där.
Nå?
- Den pojken är lösningen. - Nej, Diaval.
En kyss av äkta kärlek kan ju bryta förtrollningen.
En kyss av äkta kärlek? Har du inte förstått än?
Jag utformade förbannelsen så eftersom det inte existerar.
Du kan känna så, men kanske inte Aurora.
Den pojken kan vara hennes enda chans. Det är hennes öde i vilket fall.
Varsågod...
Förvandla mig till vad du vill: fågel eller mask. Jag bryr mig inte längre.
Jag är så glad att vi ska härifrån i morgon!
- Det ska vi inte alls. - I morgon fyller ju Aurora 16 år.
Stefan sa att hon fick återvända dagen efter födelsedagen.
- Nej. Han sa på födelsedagen. - Nej. Dagen efter.
- På. - Efter.
- På! - Efter!
- På, på, på! - Efter, efter, efter!
Sluta!
Vad då?
Hur kunde du?!
- Jag behöver prata med er. - Ja, gumman, vad är det?
Jag är ledsen att behöva säga det här... men i morgon fyller jag 16.
Ja!
Jag tänker flytta hemifrån.
Hör på, unga dam. Jag har inte tillbringat 16 år i detta gräsliga kyffe -
- med dessa två idioter, för att låta dig förstöra sista dagen!
Vi ska ta dig tillbaka till din far och...
Min far?
Ni sa att mina föräldrar var döda.
Det är nog bäst att du sätter dig ner.
Gudmorsfen!
Jag är här.
När hade du tänkt berätta att det vilar en förbannelse över mig?
Är det sant?
Ja.
Mina mostrar sa att det var en ond fe. Jag minns inte vad hon hette.
De sa...
...att hon hette... ...Maleficent.
Är det du?
Är du Maleficent?
Nej, rör mig inte! Du är det onda här i världen.
Det är du!
Leta rätt på pojken!
Allt manskap ska vara i östra flygeln och inga vakter vid porten.
- Jag vill att hon ska gå rakt in... - Förlåt att jag stör, ers majestät.
Den här ungen kom till porten. Hon påstår att hon är prinsessan.
Far, det är jag, Aurora!
Du är så lik din mor.
De tog hit dig en dag för tidigt, de där tre idioterna!
Lås in henne på sitt rum. - Gå.
Förbered manskapet på Maleficents ankomst.
Det är så härligt att vara liten igen!
Titta på mina fötter! Jag älskar mina små fötter!
Skärp dig! Vi måste hitta Aurora, annars halshugger kungen oss!
Au...
... rora...
Aurora...
Vänta!
Prinsessan!
- Jag letar efter en flicka. - Visst gör du det.
Jag behöver en häst.
... som döden.
Aurora...
Fortare, Diaval!
Aurora...
Fortare, Diaval!
Hon ska sticka sitt finger på en spinnrocks slända -
- och falla i en sömn djup som döden.
Ingen världslig makt...
En sömn djup som döden...
Det är gjort...
Vakterna är borta. Han väntar på er därinne.
Går vi in, kommer vi aldrig ut levande.
Så följ inte med. Det här är inte din strid.
"Tack så mycket."
"Jag behöver dig, Diaval. Jag klarar det inte utan dig."
Jag hör dig.
Titta på henne.
Se vad ni har gjort.
Hon sover ju bara.
Sover bara, sa du?
Hon sover bara...
Hon sover bara... för evigt!
- Kyssen, då? - Kyssen av äkta kärlek!
Äkta kärlek finns inte.
Men det är hennes enda chans!
Matmor...
- Vad ska vi göra? - Vi får inte ge upp, eller hur?
- Vi vet inte ens var vi ska börja! - Äkta kärlek växer inte på träd...
Ursäkta mig... Pinsamt nog vet jag inte var jag är.
I kung Stefans slott.
Det var hit jag skulle... Men jag vet inte hur jag kom hit.
- Varför har du kommit? - Far skickade mig att träffa kungen.
- Vem är din far? - Kung John av Ulstead.
En prins!
Aurora!
Han känner henne.
- Varför sover hon? - Hon är fångad i en förtrollning.
Visst är hon vacker!
Den vackraste flicka jag sett...
Vill du kyssa henne?
- Väldigt gärna. - Gör det, då.
Det känns inte rätt. Vi har bara träffats en gång.
Har du inte hört talas om kärlek vid första ögonkastet? Kyss henne!
En förtrollning, sa ni det?
Kyss henne!
- Du gjorde det inte ordentligt! - En kyss av äkta kärlek!
- Jag trodde att han var den rätte! - Vi måste fortsätta leta.
Som jag sa...
Jag ska inte be om din förlåtelse...
...för det jag gjort mot dig är oförlåtligt.
Jag var så förvirrad...
...av hat och hämnd.
Söta Aurora...
Du stal det sista av mitt hjärta...
...och nu har jag förlorat dig för evigt.
Jag lovar att inget ont ska hända dig så länge jag lever.
Och inte en dag ska gå förbi då jag inte saknar ditt leende.
Hej, gudmor.
Hej, odjuret...
Ingen kärlek är mer äkta...
Hon är här, ers majestät.
Ska vi återvända till Hedlandet?
Om det är vad du vill.
- Sluta! - Håll dig undan!
Nej!
Till en drake.
Till andra sidan!
Fly, Aurora!
Håll den fast och dra åt vänster! Dra!
Håll era platser!
Dra! Fäll den!
Det räcker!
Hur känns det...
...att vara en fe utan vingar...
...i en värld där du inte hör hemma?
Döda henne!
Döda den!
Skjut henne!
Det är över.
Maleficent rev ner sin mur av törnen och tog av sig kronan.
Hon bad Aurora att komma och se hur Hedlandet såg ut -
- för länge sen, när Maleficent var blott ett barn med glatt hjärta.
För nu var det så igen.
Men det var inte det enda...
Där är hon. Skynda er!
Vänta på mig!
Vi överlämnar kronan till lilla Aurora, som vi offrade våra bästa år för...
Glöm det.
Våra kungariken har förenats.
Ni har er drottning.
Sagan är alltså inte riktigt sån som den berättats...
... och det borde jag veta, för jag var den som kallades Törnrosa.
Mitt kungarike förenades varken av en hjälte eller en skurk -
- som det förutsagts, utan av nån som var både hjälte och skurk.
Och hon hette Maleficent.