Hurtigt! Vi kan ikke holde dem tilbage ret længe endnu!
Skynd dig!
Hurtigt!
Kom nu, hurtigere!
Der bliver ikke vist ham nogen nåde.
Læs dommen.
Dommen er som følger:
Om højest to dage, vil parfumeren Jean-Baptiste Grenouille -
- blive bundet til at trækors, med hovedet mod himlen -
Og imens han forsvarsløs ligger der, skal han modtage 12 slag med en mukkert.
Slagene skal rettes mod hans arme, hans skuldre, hans hofter, hans ben -
- han skal derefter hænge på korset til døden indtræffer.
Der bliver ikke vist nåde fra bødlens side, da dette er udtrykkeligt forbudt.
I 1800-tallets Frankrig, levede en mand, der var anset for at være yderst begavet.
Hans navn var Jean-Baptiste Grenouille. Og hvis hans navn er glemt i dag -
- var det fordi hans ambitioner var rettet mod en ting der ikke er historisk beskrevet.
De flyvende dufte.
Under den periode han levede i, eksisterede en stank som er utænkelig i dag.
Stanken var mest styg i Paris, da det var Europas største by i den tid.
Ingen steder i Paris stank det så meget, som på fiskemarkedet.
Sådan der, jeg henter en kasse mere.
Det var lige her, det mest stinkende sted i hele kongeriget -
- at Jean-Baptiste Grenouille blev født den 17. juli 1738.
Det var hans moders femte fødsel, og alle var født under fiskestanden.
Alle havde været dødfødte, eller næsten dødfødte.
Og om aftenen, blev det hele skyllet væk sammen med alt fiske affaldet.
Sådan skulle det også have været i dag, men Jean-Baptiste syntes noget andet.
Hvad er det her? Det er en baby...
Hvad foregår der her?
- Den er nyfødt. - Hvor er moderen?
Hun var her lige før.
Hun prøvede at dræbe det. Hun prøvede at dræbe sin baby.
Der er hun!
- Stands, bliv hvor du er! - Morder!
Den første lyd fra Grenouilles læber, sendte hans mor i galgen.
Jean-Baptiste havnede, på officiel vis, på madame Gaillards børnehjem.
- Hvor mange er der i dag? - Fire, eller tre en halv.
- Som sædvanligt, mere død end levende. - Tag pengene og skriv under.
- Flyt jer. - Hvor?
Flyt jer!
Kom nu!
Er den død?
- Den kan ikke blive i min seng. - Vi smider den ud så.
- Hvad hvis den skriger? - Vi dræber den bare.
Hårdere! Pres!
Hvad laver i?
For madame Gaillard, var Grenouille en indkomstkilde som alle de andre.
Men man kunne mærke at der var noget specielt ved barnet.
Som femårig kunne Jean-Baptiste endnu ikke tale.
Men han var født med et talent, som gjorde ham unik i menneskeheden.
Det var ikke fordi de andre børn hadede ham...
...de følte sig usikker omkring ham.
Snart indså han at hans lugtesans var en gave til ham, og kun ham.
Da Jean-Baptiste til sidst lærte at tale,
fandt han ud af at det sprog der blev brugt -
- ikke på nogen måder kunne sammenlignes,
med det han følte ved de dufte han samlede.
Træ.
Brændt træ.
Græs. Vådt græs.
Sten. Varme sten.
Vand. Koldt vand.
Frø.
Våde sten.
Store, våde frø sten.
Et eller andet... Et eller andet...
Som trettenårig havde madame Gaillard ikke plads til ham mere, og han blev solgt.
Kom nu!
Ti franc.
Ved første åndedræt hos denne mand...
Syv og ikke en penne mere.
...vidste Grenouille, at hans liv ikke var mere værd end det arbejde han lavede.
Uheldigvis for madame Gaillard...
...var hendes handel, kun en kort glæde.
Den forventede arbejdstid på garveriet, var på omkring fem ar.
Men Jean-Baptiste viste sig at være lige så ihærdig og hård som en bakterie.
Han tilpassede sig til sin skæbne, og blev et rent dydsmønster.
Han knoklede 15-16 timer dagligt, bade sommer og vinter.
Han blev gradvist mere bevidst på den verden der var udenfor...
...hvor der var det rene Utopia, af uudforskede dufte.
Grenouille.
Følg med os. Du skal med til byen, med en levering.
Jean-Baptiste Grenouille havde sejret. Han levede...
...og endeligt, var han i sit rette element.
Han valgte dem ikke. Han sorterede ingen dufte fra...
...uanset om det var en dårlig, eller god lugt. I det mindste ikke endnu.
Han var grådig, og han duftede til alt han kom i nærheden af.
Hans eneste krav var, at duftene var nye.
Tusinde og atter tusinde dufte, skabt af universet i en stor vælling...
...formåede han at nedbryde til enkelte separate dufte.
Fart på!
- Kan vi tage skinnet ud nu? - Ja.
- Hvad hedder den? - Amor og Psyke, min nyeste kreation.
Må jeg få lov at prøve den?
Hvis De vil lade mig...
Hr. Pélissier, De er i sandhed en ægte kunstner.
Hvad vil du?
Vil du købe noget?
To for ens pris.
Næste gang du stikker af på den måde, slår jeg dig ihjel!
Den nat lukkede han ikke et øje. Pigens fortryllende duft gjorde -
- at han endeligt kunne forstå, hvorfor han kom til verden på sådan en brutal made.
Meningen og hensigten med hans før så ulykkelige liv, var højere endnu.
Han skulle lære at bevare dufte...
...så han aldrig mere skulle forlade, sådan en sublim skønhed som hende.
Der var et dusin parfumere i Paris, disse dage.
En af dem, den engang så hyldede italienske parfumer Giuseppe Baldini, -
- havde startet sin butik midt på broen, som hed De Pont au Change,
- da han tog til Paris, for over tretten ar siden.
Baldini havde skabt mange gode parfumer, som han havde tjent stort på.
Men Baldini havde nu mistet mæglet, og var ikke længere på mode.
Han brugte dagen på at vente på kunder, som end ikke kom længere.
Chenier, der er De! - Hr. Baldini.
- Tag din paryk på. - Skal vi ud?
Jeg vil tilbage til mit arbejdsværelse, og jeg vil ikke forstyrres.
Skal De skabe en ny duft, Hr. Baldini?
Korrekt. Til grev Verhamont.
Han ville have noget i stil med, Amor og Psyke, tror jeg det var.
Noget en svindler har lavet nede i Rue Saint-Andrés des Artes.
- Pélissier. - Pélissier, lige præcis.
Amor og Psyke.
- Kender De den? - Ja, den duft kender man overalt.
På hvert et gadehjørne. Jeg købte Dem faktisk en prøve.
Det kunne være De ville prøve den.
Hvad får Dem til at tro, jeg ønsker at prøve den?
De har ret, det er ikke noget specielt. Det er faktisk en meget almindelig duft.
- Jeg tror hoveddelen er limesaft. - Ja så? Og kernen er?
Appelsinblomst, tror jeg. Det er grundlagt på cedertræ, uden jeg er sikker.
Jeg kunne ikke være mere ligeglad med, hvordan Pélissier blander i sine parfumer.
Naturligvis ikke.
Duften jeg vil lave til greven, dén vil blive en ægte succes!
Det vil den med sikkerhed blive, Hr. Baldini.
Pas butikken, Chénier. Og lad ingen forstyrre mig.
Inspiration kræver ro og fred.
Ja...
- Er der mere De mangler? - Inspiration.
Giuseppe, De er stadig den store parfumer Baldini.
Meget simpel, fantastisk.
Han gjorde det igen.
Limeolie.
Appelsinblomst.
En smule nelliker?
Nej...
Det kan være kanel.
Væk.
Kanel.
Nelliker? Nej.
Mose? Nej.
- Hvem der? - Jeg kommer fra Grimals garveri.
Jeg har det gedeskind De bestilte.
Følg mig.
Du kan lægge dem der.
Fortæl din herre, skindet er fint. Jeg kommer snart og betaler for det.
De vil have dette læder skal dufte godt, ikke sandt?
- Ja selvfølgelig, hvad da? - Med "Amor og Psyke" af Pélissier?
Hvem har dog bildt dig ind, at jeg vil bruge en andens parfume.
De har den overalt. På Deres pande, næse, hænder og det dufter ikke godt.
Amor og Psyke er ikke god, der er for meget rosmarin i.
Og for meget af...
Bergamot og Patchouli.
Patchouli.
Hvad mere?
Det og det... og det.
- Appelsinblomst, lime, mose... - Rosmarin.
Katteurt?
- Storax. - Den er også deri.
Din næse virker sandelig veludviklet, unge mand...
Min næse kan lugte alle dufte der findes. Det er den bedste næse i Paris.
Men jeg kan ikke navnene, dem må jeg lære.
Du skal ikke afbryde mig når jeg taler. Du er uforskammet!
End ikke jeg, kender alle dufte.
Det lykkedes dig åbenbart at finde alle ingredienserne i Amor og Psyke...
...men det eneste det betyder, er at du har en veludviklet lugtesans.
Men det kræver en ægte parfumer, at finde den rette opskrift for...
...hvilke ingredienser der anvendes, og i de rette mængder.
Kan du måske den rette opskrift på Amor og Psyke?
Bedste næse i Paris...
Sig dog noget! Kan du ikke, hvad?
Og nu skal du høre hvorfor.
Talent betyder næsten ingenting!
Det som betyder noget er erfaring og hårdt arbejde.
Jeg kender ikke opskriften, men jeg kan lave Amor og Psyke for dig.
Og du tror, jeg bare lader dig rende rundt i mit laboratorium, blandt dyre olier? Dig?
- Ja. - Hør nu lige her!
Hvad hedder De?
Jean-Baptiste Grenouille.
Ja så, Jean-Baptiste Grenouille, du har nu chancen for at bevise -
- hvad du kan finde ud af, og du lærer samtidigt ydmyghed hvis du fejler -
- hvilket du uden tvivl gør. - Hvor meget vil De have jeg skal lave?
- Hvor meget af hvad? - Hvor meget af parfumen vil De have?
- Skal jeg fylde den her? - Nej, du skal ikke!
- Fyld den her. - Javel, Herre.
Hr. Baldini, De må lade mig gøre det på min egen måde.
Som De vil.
Du skal ikke tabe den! Det er ren alkohol, vil De sprænge hele huset i luften?
Du skal afmåle det først.
Stop! Nu er det nok!
Du kan jo ingenting! Olierne blandes altid først, bagefter tilsættes alkohol.
En parfume skal aldrig rystes på den måde!
Jeg ved ikke hvorfor jeg lyttede, til sådan en omgang vrøvl.
Den er klar.
Det er Amor og Psyke.
Det er ikke en god parfume, Herre.
Hvis De lader mig lave en til, skal jeg gøre den bedre.
Det her er en rigtig god parfume.
Vil De ikke lugte til den, Herre?
Det er jeg ikke i humør til nu, jeg har andet at give mig til, smut så.
- Men Herre... - Gå nu!
Må jeg arbejde for Dem, Herre?
- Jeg skal tænke over det - Herre...
Jeg skal lære hvordan, man kan bevare dufte.
Kan De lære mig det?
Jeg må tænke over det. Gå nu.
Jeg elsker dig.
Du kan få 50 franc for ham.
Grenouille.
Grimals valg, berørede alle tre parter.
Ikke mindst på Grimal selv.
Og for Giuseppe Baldini, gjorde hans køb af Grenouille -
- gjorde at parfumeriet gik bedre, end nogensinde før.
For Jean-Baptiste begyndte parfumeriets hemmeligheder, at vise sig for ham.
Hør nu meget godt efter.
Præcis som i et orkester, består en parfume af fire essenser.
Alle sammen er valgt, fordi de er harmoniske.
Hver parfume indeholder tre noder. Hovedet, hjertet og basen.
Hvilket giver tolv noder sammenlagt.
Hovednoden giver det første indtryk, noget som forsvinder på nogle minutter -
- for så at forsvinde, og give plads til hjertenoden.
Parfumens hovedtema, som holder i flere timer.
Så til sidst, basnoden. Det dejlige spor, parfumen efterlader.
Som de gamle egyptere sagde, kunne der kun skabes en original parfume -
- ved at tilføre en ekstra node. En sidste essens -
- som skulle udfolde sig og dominere alle de andre dufte.
En legende siger, at en Farao blev fundet i sin grav -
- og da graven åbnedes tusinde år senere, kom der så skøn en duft -
- at alle i et øjeblik følte, at de befandt sig i paradis.
Tolv essenser kunne identificeres, men den trettende og sidste...
...blev aldrig fundet.
Hvorfor ikke?
Hvad mener du med, hvorfor ikke?
For det er en legende, tumpe.
Hvad er en legende?
Glem det.
Jean-Baptiste.
- Hvad er der? - Jeg må lære at fange dufte.
- Hvad snakker du om? - At fange og fastholde en duft for evigt.
- Du mener, at konservere. - Ja, lær mig det.
Rolig, min dreng. Først har vi arbejde at udføre.
"Sjælens tilstedeværelse, er dens duft." Det var Dem der sagde det, Herre.
Jeg laver så mange parfumer De ønsker, bare De lærer mig at konservere.
Kan De gøre det?
- Naturligvis. - Så lær mig alt De ved.
Så laver jeg Dem, den bedste parfume i verden.
Forestil dig Jean-Baptiste, 10.000 roser for at skabe en enkelt olie.
Det var de sidste!
Du skal lufte dem ordentligt, så de nederste blade ikke rådner.
Jeg forbereder destilleringen. Vær forsigtig, så de ikke beskadiges.
De skal gå døden i møde, med deres duft intakt.
Perfekt. Hjælp mig lige med at løfte låget på.
Temperaturen er vital, og når kviksølvet er her -
- er temperaturen perfekt, og duften stiger gradvis.
Det her apparat, har jeg selv opfundet.
Her kan du se, hvordan koldt vand bliver pumpet igennem hertil -
- hvilket får essensen til at kondensere, for så til sidst...
...at komme frem her.
Tilbage i Grasse, havde vi kun den friske luft at arbejde med.
Grasse, sikke en by.
Duftenes Rom. Parfumens håbefulde land.
Ingen kan kalde sig en ægte parfumer, medmindre han har bevist sit værd.
Bare rolig, det sker hele tiden.
For Grasse.
Herre!
Rosens sjæl.
Jean-Baptiste.
Hvad er der galt?
- Hvad har du gjort? - De løj.
- Hvad? - De løj for mig.
Hvor vover du at tale sådan til mig?
- De sagde at man kan fange alle dufte. - Det kan man også.
Hvad kan du lugte?
Ingenting.
- Hvad for en duft forventede du? - Glas.
- Men glas lugter ikke. - Jo det gør, hvad er det her så?
- Jeg kan ikke lugte noget. - Det er lugten af kobber.
Prøvede du at destillere lugten af kobber? Jern, glas, kobber...
Hvad har du ellers prøvet?
Nej!
Er du blevet fuldstændig sindssyg?
- De sagde at jeg skulle eksperimentere. - Eksperimentere...
Ikke med en kat!
Hvilket menneske er du dog?
Man kan ikke destillere lugten af kat, eller duften af dig eller mig!
- Kan man ikke? - Nej, naturligvis ikke!
- Han er døende. - Er der intet De kan gøre?
- Nej, desværre. - Nej, han må ikke dø!
Det bliver 50 franc.
Du kan ikke gøre det mod mig. Vær nu sød, du må ikke forsvinde fra mig.
Findes der...
En anden måde at konservere dufte, foruden destillering?
Jean-Baptiste...
- Gør der det? - Det tror jeg faktisk der gør.
Hvordan det?
Det er en kunst som kaldes enfleurage.
Lær mig det.
Selv jeg ved ikke hvordan man gør.
Kan jeg lære det i Grasse?
- Tja, jeg... - Kan jeg det?
Hvor ellers, hvis ikke det var i Grasse?
Efter en uge var Grenouille frisk. Men for at kunne rejse til Grasse -
- og søge arbejde, matte han have gyldige rejsepapirer.
Baldini ville lave dem på en betingelse, at Grenouille gav ham 100 formler på -
- nye parfumer.
For Grenouille, var det ingen problem. Han kunne have givet ham tusinde.
Den morgen Grenouille rejste, var Baldini en lykkelig mand.
Endelig følte han sig belønnet, efter alle de ar med hårdt arbejde.
Han kunne ikke mindes, en bedre dag.
Dybt tilfreds, gik han tilbage i seng, for så ikke at vågne igen i dette liv.
Jo flere skridt Grenouille kom fra byen, jo gladere blev han.
Luften blev klarere og renere.
Til sidst kunne han ånde frit.
To veje førte til Grasse. Den ene førte gennem byerne -
- mens den anden gik over bjerge og bakker, ned til Provence.
Valget var enkelt.
Hans næse tog ham højere, og længere væk fra menneskeligheden.
Nærmere den totale isolering -
- og adskillelsen fra menneskeligheden.
Grenouille troede han havde fundet et sted på jorden hvor lugt -
- nærmest var fraværende.
Rundt omkring ham, lå lugten af kolde døde sten.
Der var noget hemmeligt ved dette sted.
Ikke længere distraheret af omgivelserne, kunne finde sin egen eksistens.
Og fandt den pragtfuld.
Efter en tid havde han næsten glemt sine planer og besættelse.
Og havde ganske gjort det helt og holdent.
Der fandtes tusind dufte i hans tøj. Lugten af sand, sten og mos.
Selv lugten af de pølser, som han havde spist for uger siden.
Kun en duft manglede.
Hans egen.
For første gang i Grenouilles liv, indså han, at han ingen duft havde.
Han indså, at hans liv endnu ikke havde betydet noget, for nogen.
Det eneste han følte, var frygten af forglemmelse.
Det var som om, han ikke eksisterede.
Ved første sollys næste morgen, havde Grenouille en ny plan.
Han matte forsætte sin rejse, til Grasse.
Der skulle han vise verden, ikke bare at han eksisterede, -
- men at han var noget særligt.
Og med denne beslutning, så det ud til at guderne endeligt smilede.
Laura?
Jeg kommer, far.
- Jeg har ikke set dig før. - Det er min første sæson.
- Det er sjovere at plukke sammen.
- Det siges, at du plukker alt det du finder.
Idiot! Hvor mange gange har jeg ikke sagt dig, du ikke skal klemme blomsterne.
Se hvordan Grenouille gør.
Se hvor sikkert han håndterer dem. Hele kunstarten, enfleurage, går ud på -
- at blomsterne skal dø langsomt.
Håndter dem, som du håndterer en kvinde. Er De ikke enig, Druot?
Hvis de siger sådan, madame.
Dig, kig til roserne.
- De skal have mere tid. - Gør som jeg siger!
Stop.
Jeg er ikke i humør til det.
- Er du sikker? - Selvfølgelig er jeg sikker.
Jeg sagde...
Nej.
Som du vil.
Lucien?
- Du må rejse stigen op! - Gør det selv!
Lucien?
Roser, til madame Arnulfi. Er hun her?
Hun er optaget.
Hvilket spild at koge dem, eller hvad end du gør med dem.
Hvad bruger du dem egentligt til?
- Varmer dem op i dyrefedt. - Hvorfor det?
Fedtet suger duften op.
Og hvad så?
Og så samler jeg dem sammen, og bagefter filtrerer jeg dem...
Inden hvad?
Før jeg blander alkohol og essenser i. Du skal ikke røre noget!
- Hvad er der i den? - Ingenting, bare blomster.
- Må jeg se? - Nej, ikke nu!
Jeg har ting at lave, så De må gå nu.
- Ja så, lad mig se... - Rør den ikke!
- Godmorgen, madame. - Godmorgen.
Hvorfor har du dækket tanken til?
Det er et eksperiment, madame. For at beskytte blomsterne fra lys -
- sådan duften konservere bedre.
Hvis det er det De mener.
Kom med mig, så afregner vi din Herres konto.
Konservere duften bedre, siger du?
Jeg kan ikke lugte så meget.
Mit eksperiment var mislykkedes.
Bare du spilder din tid, og ikke vores.
Hvor meget skal jeg betale?
Det kommer an på hvad du vil.
Hvad er det?
Jeg skaber en parfume.
Vil de være sød, at ligge Dem.
Det lugter forfærdeligt.
Det er bare dyrefedt, som skal indfange din lugt.
Skaber en parfume, hvad?
Bare kom frem det, det tænder dig helt vildt?
Jeg syntes om mit arbejde.
Hold armen stille.
Du skal ikke tro du skal binde mig fast.
Hold armen ud, tak.
- Jeg har mødt mærkelige mænd... - Bare slap af.
- Du gode gud, hvad er det der? - Til at skrabe fedtet af med.
- Er du sindssyg? - Slap af, ellers forstyrrer du alt.
Hvis du er bange stinker du, og så bliver parfumen forstyrret.
Jeg har fået nok.
Forsvind med dig. Tag dine penge.
Hvordan skal jeg få det her af? Hvad tror du jeg er, en julegås?
Forsvind herfra!
- Pust dem ud, før roserne smelter. - Roser smelter ikke, far.
De her gør.
Jeg vil gerne udbringe en skål, for vores æresgæst -
- Markisen af Montisquiue.
- Må vore forretninger, forsat blomstre. - Skål.
Jeg takker jer alle og beder om den ære -
- at blive den første til at gratulere Deres underskønne datter -
- med et tegn på min hengivenhed.
Den er smuk.
Jeg er overvældet, deres nåde.
Deres nåde? Jeg havde håbet, den havde fået os længere end det.
- Lad os lege gemmeleg. - Ja, men alle skal være med.
Mændene leder efter kvinderne.
Sæt mig ned, vær sød.
Nu er vi alene.
Legen er slut.
Laura, det er tid til at komme ind.
Laura?
Albine, Francoise?
- Laura, har du set tvillingerne? - Nej, ikke siden legen begyndte.
Albine, Francoise?
- Albine, Francoise? - Jacques, tjek den vej.
- Ja, Herre. - Deres nåde, denne vej.
Jeg fortalte idioten ti gange, at han skulle have den klar.
Vær ikke så streng ved drengen.
Jeg dræber den ubrugelige kloakrotte!
Grenouille!
Hvad laver du? Hvorfor har du ikke...
Ja, Herre?
Jeg mener, ville De ikke være venlig, at forberede enfleuragerammerne?
Naturligvis, Herre.
Udgangsforbud? Er i gået fra forstanden?
Jasmin kan kun plukkes inden daggry, det ved vi alle sammen!
Det kan ødelægge vores handel.
Og jeres.
Tænk på, at det kan være din datter næste gang.
Udgangsforbudet er nødvendigt, men vi må også fange denne mand -
- og den eneste måde at gøre det på, er at forstå hans tanker.
- Hvad er det han vil? - Er det ikke indlysende?
- Hvad hvis jeg siger alle pigerne var urørte?
- Hvordan ved De det?
Retsmedicineren undersøgte alle pigerne, og de var alle jomfruer.
Vi regner med der ikke er nogen næste gang? Indfører vi udgangsforbudet kan vi -
- allesamme gå bankerot, over ingenting.
Så vi venter, til han dræber hvor mange? Seks, syv, otte?
Udgangsforbud! Gå venligst hjem!
- Hvad er det for noget? - Udgangsforbud, Gå venligst hjem.
Mine herrer, vi må indse, at politiet er magtesløse i denne sag.
Jeg foreslår vi spørger om hjælpe, fra Paris.
Vi må sætte os ind i hvordan denne mand tænker.
Hver eneste offer, er den rene skønhed -
- og det er ikke umiddelbart deres uskyld han er ude efter.
Som om han forsøger at samle noget.
- En samlers ambitioner. - En samler af hvad?
Deres hår?
Hvad end det er, er jeg bange for han ikke stopper, før samlingen er fuldendt.
Værsågod, næste.
Herre.
Denne mand er en dæmon, et genfærd, der ikke kan stoppes af mennesker.
Jeg foreslå vi kontakter biskoppen, sådan han kan jage ham væk.
- Hvad skulle det hjælpe? - Har De ingen tro på vor kirke?
Det her handler ikke om tro! Der er en morder derude!
Vi kan kun fange ham, ved at bruge hovedet!
Så længe kirken ikke bliver taget i brug, hører mordene ikke op.
Borgere af Grasse, hermed erklæres at denne morder...
...denne dæmon som hærger iblandt os -
- har fået straffen at blive bandlyst!
Ikke bare har dette fordærvede monster taget vores døtre fra os.
Byens unge fremtid.
Nej, han har sågar taget vores forretning fra os -
- og dermed vort levebrød. Selve vor eksistens er ført til evig mørke.
Jeg bekendtgør at dette monster...
...denne slange i paradiset...
...denne afskyelige dæmon...
...for al fremtid skal være bandlyst fra vores hellige kirke.
Som en discipel af satan...
...et monster og heksemager...
...en troldmand af værste slags.
Herre jeg beder Dig!
Lad lynet slå ned i ham.
Og må djævelen gå ned på knæ for Din storhed. Amen.
Deres højhed!
Det er et mirakel! Han er blevet fanget!
Deres højhed, han er fanget i Grenoble.
Han tilstod alt!
Halleluja!
Tak kære Gud, tak for at Du hørte vore bønner!
Amen.
Læs rapporten. Det kan umuligt være den samme mand.
Han tilstod alt, selv mordet i Grasse.
Ja, under tortur.
Se selv, han siger han gjorde det ved at kvæle dem, rive håret af og voldtage dem.
Kvinderne i Grasse døde efter et enkelt slag i baghovedet, -
- håret var forsigtigt klippet af, og ingen af dem var blevet voldtaget.
Antoine, alle er glade fordi det er slut. Lad det være.
- Far, hvad er det? - Du kommer med hjem, nu.
- Hvorfor? Jeg har det jo sjovt. - Sig mig ikke imod.
Jeg vil ikke...
Laura.
Vent Laura!
Far.
Jeg er så ked af det.
Du må syntes at jeg er en tåbelig mand.
Men prøv at forstå. Du er alt jeg har tilbage.
- Du behøver ikke at forklare, far. - Hvis der skete dig noget...
Det ved jeg, men du bliver nødt til at bekymre dig mindre om mig.
- Drøm sødt, min skat. - Drøm sødt, far.
Laura.
- Far. Hvad er der galt? - Har du åbnet vinduet?
Nej, hvorfor?
Sørg for at dette brev bliver bragt til Markisen af Montisquiu, med det samme.
Bliv på vejene mod nord, mod bjergene.
Er Hr. Richis rejst? Hvilken vej?
Nord.
- Er du sikker på det ikke var syd? - Jeg så det med mine egne øjne.
Hvorfor vil du vide det?
Jeg sagde nord!
Grenouille?
- God aften, monsieur. - God aften. Bor der andre her?
- Nej, monsieur. - Så tager jeg samtlige rum natten over.
Mig en fornøjelse, monsieur.
I morgen tidlig ved daggry, vil vi gerne eskorteres til Illdolerade.
- Det er helt øde, bortset fra... - Det ved jeg.
Så gerne, monsieur.
Det her er vores bedste rum.
Med en vidunderlig udsigt over havet.
Et øjeblik.
Meget fint.
Har De et rum ved siden af det her?
- Ja, men udsigten kan ikke sammenlignes.. - Udsigten interesserer mig ikke.
Far, vil du være sød og fortælle mig, hvad der er der sker?
Du har ikke sagt noget hele dagen. Hvorfor alt den hemmelighed?
Igår nat drømte jeg, at du var død. Myrdet, som de andre piger.
Sandheden er jeg tror stadigt, at morderen går rundt derude.
Alle hans ofre var smukke, men ingen var smukkere end dig.
Hvad end hans plan er, så er den ikke fuldbyrdet, uden dig.
Jeg har skrevet til Markisen og godkendt at han gifter sig med dig.
Indtil da, skal du vogtes over i klostret.
Alt det her, bare fordi du havde mareridt?
- Jeg har truffet min beslutning. - Jeg ved ikke engang, om jeg elsker ham.
Omstændighederne taget i betragtning, har vi ikke noget andet valg.
- Far... - Alt er arrangeret, Laura.
Rejs dig op og op med hænderne!
Hvorfor dræbte du min datter?
- Hvorfor? - Jeg havde brug for hende.
- Hvorfor dræbte du min datter? - Jeg havde bare brug for hende.
Ja så.
Men husk dette.
Jeg vil kigge på dig.
Når du er bundet til korset og de tolv slag smadrers mod din krop...
...når folkemængden bliver trætte af dine skrig og går hjem.
Da skal jeg klatre op gennem dit blod, og sætte mig ved siden af dig.
Jeg vil se dig dybt i øjnene...
...og dråbe for dråbe, lader jeg mit had flyde ind i dem...
...som brændende syre...
...til du til sidst forgår.
Lad være og skub.
Der kommer han!
Løs fangen.
Det er nok.
Før ham til henretning.
Hvad er det?
Er det ham? Kommer han nu?
Denne mand er uskyldig.
Han er uskyldig!
Det er ikke nogen mand, det er en engel!
Grenouille!
Mig narrer du ikke.
Tilgiv mig.
Min søn...
Borgerne i Grasse vågnede med en forfærdelig hovedpine.
For mange af dem var oplevelsen så træls og afskyelig, og så meget imod -
- deres moral at de fleste helt enkelt valgte -
- at slette hændelsen fra sindet.
Byrådet samledes om eftermiddagen, og en ordre lød på at -
- en politiundersøgelse straks, skulle igangsættes for at finde morderen.
Følgende dag blev Dominique Druot arresteret...
...eftersom det var i hans baghave, klæderne og håret fra ofrene blev fundet.
Efter fjorten timers tortur tilstod Druot alt.
Med det, var sagen afsluttet.
På det tidspunkt var Grenouille allerede halvvejs tilbage til Paris.
Han havde stadig parfume nok, til at fa hele verden som slaver.
Han kunne få kongen af Versailles, til at kysse sine bare fødder -
- eller skrive et duftende brev til paven og kalde sig den nye Messias.
Han kunne gøre det hele, hvis det var det han ville.
Han besad en kræft, der var stærkere end penge, terror og død.
Den uovervindelig kraft til at styre menneskehedens kærlighed.
Der var kun én ting parfumen ikke kunne gøre.
Den kunne ikke gøre ham til et person, som kunne elske og blive elsket.
Til helvede med det, tænkte han. Til helvede med det, verden og ham selv.
Den 25. juni 1766, omkring klokken 23:00 -
- trådte Grenouille ind i Paris gennem Port d' Orleans.
Som en søvngænger, drog fabriksminderne ham tilbage til det sted han blev født.
En engel.
Jeg elsker dig.
På ingen tid, var Jean-Baptiste Grenouille forsvundet fra jordens overflade.
Da de var færdige, følte de en varm, inderlig og urørt lykke.
For første gang i deres liv, troede de, at de havde gjort noget -
- uskyldigt, rent og uden for kærligheds grænser.
- Herovre! - Se
Se, en jakke!
La oss ta alle hjem.
THE END Tak Fordi I kiggede med. -Ralleak1-