En lille kendsgerning.
Du skal dø.
Alle bestræbelser til trods lever ingen evigt.
Undskyld, jeg er sådan en lyseslukker.
Mit råd til dig er, at du til den tid ikke går i panik.
Det lader ikke til, det nytter.
Jeg må hellere præsentere mig ordentligt.
På den anden side skal du tids nok komme til at møde mig.
Men ikke før din tid er omme.
Jeg gør en dyd ud af at undgå de levende.
Med enkelte undtagelser.
En sjælden gang imellem ...
... kan jeg ikke dy mig.
Så fatter jeg interesse.
Jeg ved ikke, hvad der var så særligt ved Liesel Meminger ...
... men hun fascinerede mig.
Mor.
Og jeg blev rørt.
Ønsker De at sige nogle ord?
Farvel, min elskede.
BOGTYVEN
TYSKLAND, FEBRUAR 1938
Hun havde beholdt dig, hvis hun kunne.
Det ved du godt, ikke?
Så er vi fremme. Kom, Liesel.
Du skal møde dine nye forældre.
Kom.
Hans Hubermann. - Heinrich.
Heinrich.
Hvor er drengen?
Han er død. - Hvad mener De?
På vejen hertil.
De måtte begrave ham nær ved jernbanen.
Vi blev lovet to børn med to godtgørelsestillæg.
Det er da ikke drengens skyld, at han døde.
Nej, det er hans mors.
Hun hverken gav dem mad eller vaskede dem.
- Hun flygtede for sit liv. - Har du set tøsen?
Møgbeskidt.
Det passer, hvad man siger om kommunisterne. Skidne og dumme.
Jeg taler, lige så højt jeg vil.
Kom.
Kom!
Hvad er der i vejen med hende?
Deres Majestæt.
Hvad glor I møgunger på?
Det her er så Himmelgade, dit nye hjem.
Hallo, Romeo! Skal vi spille videre?
Gå bare ind.
Tag den dog.
Hvad siger man så?
De har givet os en, der er stum.
Gå ovenpå.
Hvor er den?
I den.
Den er til dig.
- Hans! - Ja, min engel?
Godmorgen, Deres Majestæt.
Stop dog det spektakel.
Hvad siger man så?
- Tak. - Den kan tale.
Hør så her. Fra nu af kalder du mig "mor".
Sig det.
Mor.
Dygtig.
Og den Saukerl ...
... det dovne svin derovre ...
... ham kalder du "far". Forstået?
Far.
Hvem er nu det?
Hvem er det?
Rudy Steiner, fru Hubermann.
Hvad vil du?
Min mor siger, De har fået en datter.
Hvad rager det dig?
Jeg vil følge hende i skole.
Hvorfor kan folk ikke passe deres egen gesjæft?
- Godmorgen, Rudy. - Godmorgen.
Hvad får dig til at tro, du er god nok til min datter?
Rudy.
Jeg fylder snart 12.
Liesel, spis din suppe og se at få tøj på.
Bliv derude, din beskidte Saukerl.
Fart på, Liesel!
Kan du lide at løbe?
Jeg vil vædde med, jeg kan slå dig.
Ingen er nogensinde løbet fra mig.
Du siger ikke ret meget, hvad?
Betyder ét spyt "ja" og to spyt "nej"?
Så forstår vi hinanden.
Min mor bad mig egentlig ikke om at følge dig.
Jeg mente bare, at du måske kunne bruge en ven.
Mange tak.
Rudy!
Hvad render du og laver?
Ikke noget, far.
Så se at komme i skole.
Kom.
Hvem er du?
Fru Hubermanns nye datter.
Jeg talte ikke til dig, Steiner.
Pige, sig frem.
Liesel Meminger.
Kridt, tavle, navn.
Kom, vi har ikke hele dagen.
Skriv det.
Stille!
Sæt dig på din plads.
Stille!
Dummkopf! Dummkopf! Dummkopf!
Hallo, Dummkopf. Har du ikke engang lært at læse?
Kom nu, læs bare ét ord.
Dummkopf.
Hun slår ham ihjel!
Det var vist ikke din første slåskamp.
Franz Deutscher har ikke fået så mange bank, -
- siden han tissede i Tommy Müllers madkasse.
Franz Deutscher er vist ikke for klog.
Han er skolens dummeste elev.
Men han barberer sig.
Kan du finde hjem herfra?
At jeg ikke kan læse, betyder ikke, at jeg er dum.
Fint, så følger jeg efter dig.
Du kunne komme med på vores fodboldhold.
Hold hellere op med at forsøge at blive min ven, -
- for jeg bliver her ikke længe.
Hvorfor ikke?
Jeg løber hjemmefra. Derfor.
Hvorhen?
Det rager ikke dig.
Sig til, når det er.
Hvorfor?
Så jeg kan tage med.
Du forstår det ikke. Jeg mener det.
Jeg må finde min mor.
Fru Hubermann?
Nej, Dummkopf, min rigtige mor.
Hende vil jeg gerne møde.
- Hvad laver du nu? - Løber om kap med dig.
Et kys på, at jeg kan slå dig.
Hvorfor skulle jeg kysse dig?
Det ved jeg ikke. Gør det nogen forskel?
Jeg vinder jo alligevel.
Bare ned til enden af gaden.
- Hvad så hvis jeg vinder? - Så behøver du ikke at kysse mig.
Nogensinde?
Hvad forskel gør det? Du bliver her jo ikke, vel?
Saumensch!
Du snød.
Og hvad så?
- Jeg vandt. - Nej.
Det blev uafgjort.
Det betyder, at jeg får kysset.
Det kan du godt glemme.
Åh nej.
Hun slår dig ihjel.
Hvem?
Hvis du tror, jeg er til at rende om hjørner med, -
- så tager du grueligt fejl.
Er du med?
Jeg kommer bare for at sige godnat.
Hvad er det?
Er det din?
Hvorfor vil en pæn pige som dig læse sådan noget?
Er du sikker på, den er din?
Den har ikke altid været min.
Den tilhørte min bror.
Javel ja.
Din bror.
Hed han Pieter Strauss?
Ved du, hvad der står i den?
Vil du gerne vide det?
Jeg er heller ikke selv så god til at læse.
Vi bliver nødt til at hjælpe hinanden.
Så lad os komme i gang.
"Graverens håndbog."
Hejs højt den røde fane
For den tyske virkelyst
vil vi vejen til frihed bane
For den tyske virkelyst
vil vi vejen til frihed bane
Vi knytter intet broderbånd
med jøde eller fremmed
eller dem der ret forfalsker
det tyske folks frihedsbrev
KRYSTALNATTEN STUTTGART, NOVEMBER 1938
Walter.
Han siger, han kun kan tage én med.
- Tag Max. - Nej, mor.
Tag ham!
Jeg går ikke uden dig.
Jo, du gør.
Gør det i din salig fars navn.
Der er ingen tid til heltemod.
En eller ingen.
Kom.
Papirer. De er ikke kønne, men de går an.
Find ham.
Tilgiv mig.
Da jeg til sidst indhentede Max Vandenbergs sjæl, -
- var det dette øjeblik, der pinte ham mest.
Fordi han forlod sin mor.
Fordi han følte en hæslig, beruset lettelse over, -
- at han ville overleve.
Jesse Owens er verdens hurtigste mand.
Pas lige på, I to.
Hvad laver du, far?
Jeg arbejder, for en gangs skyld.
Jeg troede, De var skiltemaler, ikke skilteskraber.
Der er efterspørgsel på skraberiet, Rudy.
Hvad kan man gøre?
"Bogholder."
Du gør mig stolt, min pige. Hun er dygtig, Rudy.
Ja.
Hvad er en bogholder?
Noget, vi aldrig får brug for.
"Vi ønsker Dem ...
... al mulig fremgang ...
... i Deres ...
... karriere ...
... i begravelsesb..."
"Branchen."
"Begravelsesbranchen."
Så lykkedes det. Din første bog.
Tillykke.
Lov mig en ting, Liesel.
Hvis jeg skulle dø, så sørg for, at de begraver mig ordentligt.
- Ikke? - Jo.
Ikke noget med at springe kapitel seks over.
Skal vi ikke læse den igen?
I morgen.
Men det er jo i morgen nu.
Nu skal du sove.
Han hed Werner.
Kom.
Jeg har en overraskelse til dig.
Her er meget mørkt.
Vi må hellere tænde lyset.
Det er en ordbog.
Nogle af de ord, vi har lært.
Tilføj så mange, du vil.
Den er din.
Tak, far.
Han gjorde det! Han har skrevet historie!
Jesse Owens -
- er verdens hurtigste menneske!
Hvad foregår her?
Hvis De fortsat vil være medlem, må De opdrage Deres søn!
Hvorfor?
Hvorfor Jesse Owens?
Hvorfor?
Han er verdens hurtigste menneske.
Verdens hurtigste menneske?
Drengen er tosset.
Det gør ondt. - Sid stille.
Han har det sågar i ørerne.
Barbra ...
Så tag du dig af ham.
Min dreng ...
Det duer ikke, at du går og maler dig sort. Hører du?
Hvorfor ikke?
Fordi man ikke skal ønske sig at være sort.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg siger det.
Kære mor. I dag er det Førerens fødselsdag.
Jeg ville ønske, det var min.
Så kunne du måske komme og besøge mig.
Jeg savner dig hver dag.
Af og til tror jeg, jeg ser dig på gaden, -
- men det er aldrig dig.
Min nye mor er som et tordenvejr. Hun rumler hele tiden.
Hvor har du gjort af flaget, Hans?
Hvis ikke vi finder det frem, vil man tro, vi protesterer.
Ja, ja, ja.
Jeg skal nok se efter i kælderen.
Du almægtige ...
Nok er du glad for at være her, -
- men burde du ikke også komme lidt udenfor?
Jeg er ved at skrive til mor.
God ide.
Hils og sig, jeg helst er fri for hendes hakken.
Ikke den mor.
Javel ja.
Hvad fortæller du hende?
Alt.
Om dig og mor og Rudy.
Vil du sende det for mig?
Du kan give det til kvinden, der kom med mig.
Fru Heinrich?
Hun vil sikkert gerne sørge for at give det videre.
Der var det.
PS: Jeg kan læse.
Hvorfor i alverden skriver hun til sin mor?
Hun er hendes mor.
Jeg smider ikke penge ud -
- på porto til et brev, der aldrig vil blive besvaret.
Hvad skulle jeg sige?
Hans?
Alex.
Fornemt. Er du klar til at gå?
Selvfølgelig er han det.
- Liesel! - Vi kommer for sent til paraden.
Godt.
Kom så.
- Saumensch. - Hej, Rudy.
Hvor meget vor nation end blomstrer, -
- må vi under den nationalsocialistiske revolution ikke give køb på -
- at gennemføre en åndelig og moralsk renselse af vort indre.
Uddannelse, teater, film, litteratur og presse.
Det er de åndelige støttepiller, -
- der former vort folks enestående karakter.
Det er derfor, vi er samlet her i denne midnatsstund -
- for at befri os selv for alt intellektuelt smuds.
Vi vil fordrive den sygdom, -
- der har forpestet Tyskland gennem de seneste 20 år!
De lænker, man har smedet -
- til at lænke os med, vil vi knuse én gang for alle!
Vi vil bekæmpe vore fjender, og hvis det betyder krig, -
- slutter vi op om vor Fører indtil den endelige sejr!
Denne krig vil ikke betyde Stortysklands endeligt.
Den vil være et endeligt for vore fjender!
Et endeligt for plutokrater, -
- et endeligt for kommunister -
- og et endeligt for jøder!
Til ære for Stortyskland -
- og vor elskede Fører, Adolf Hitler, et trefoldigt ...
- Sieg! - Heil!
Hej, Jesse Owens.
Skrid, Franz.
Lad ham være.
Kunne du lide talen, Dummkopf?
Hørte du efter?
- Hvad er der med den? - Din mor var en af dem, ikke?
En kommunist. Det siger de i hvert fald.
Hvem er "de"?
Du ligner også en.
Hvad mener du?
Jeg taler ikke til dig, Steiner.
Hun ved besked.
Brænd en bog.
Brænd så en bog.
Jeg holder øje med jer begge to.
Hvad mente han?
Ikke noget.
Liesel.
Hvor har du været? Vi skulle jo mødes i kirken.
Undskyld, far.
Kom, så går vi.
Hvad er der galt?
Ikke noget.
Er du syg?
Nej, jeg har det fint.
Hvad er der dog i vejen?
Hvad fanden er det?
Har du stjålet den?
Undskyld, far.
Siger du det til mor?
Far?
Var der nogen, der så dig?
Hør her.
Lad det være vores hemmelighed.
Så læser vi den som den anden bog.
Nede i kælderen.
Tak, far.
Godt så.
Vi må se at komme hjem, inden mor bliver bekymret.
Kom, Liesel.
Hvad er der?
Liesel?
Min mor kommer ikke tilbage, gør hun vel?
Er hun kommunist?
- Hvem har sagt det? - Er hun det?
Har Føreren taget hende?
Så hader jeg Føreren!
Nej.
Det må du ikke sige.
Det må du aldrig sige.
Er det forstået?
Kom.
"Den usynlige mand" af H.G. Wells.
Det lyder godt.
"Kapitel 1.
Den mystiske mand ankommer.
Den fremmede dukkede op tidligt i feb..."
"Februar."
Dygtig pige.
Hvem er det?
Hvem er det, far?
Hans Hubermann?
Ja.
Spiller De stadig harmonika?
Hurtigt.
- Far! - I seng, Liesel.
Hvad sker der?
Max.
Nej nej ...
Hjælp mig.
Vi bærer ham ovenpå.
Der sker ikke noget, Liesel.
Sådan.
Jeg varmer noget suppe.
Hvem er han, far?
Der er noget meget vigtigt, jeg må fortælle dig, Liesel.
Hør godt efter.
Det er ikke min harmonika.
Manden, der ejer den, -
- er den unge mands far.
Har du stjålet den?
Nej.
Jeg har passet på den.
Døde han?
Ja.
For mange år siden.
Før du blev født.
Jeg så ham dø.
I krigen.
Har du været i krig?
Ja.
Hans far ofrede sit liv -
- for mig.
Og jeg gav familien det løfte, -
- at jeg en dag ville hjælpe dem. Det gav jeg dem mit ord på.
Nu skal du give mig et løfte.
Giv mig dit ord på, at du ikke fortæller nogen om vores gæst.
Ingen. Ikke en sjæl.
Heller ikke Rudy.
Jeg mener det.
Ikke en sjæl.
Forstået?
Ja.
Man er ikke mere værd end sit ord, Liesel.
Har jeg dit?
Ja, far.
Det lover jeg.
Talte du med hende? - Ja.
Hun må intet røbe.
Det ved hun.
- Kan vi stole på hende? - Hun er vores datter.
- Hun er et barn. - Rosa ...
Vi har ikke noget valg.
Han ligner døden selv.
Han har sikkert glemt, hvordan mad smager.
Hvad skal vi give ham? Vi har knap nok til os selv.
Vi nøjes.
"Vi nøjes."
Vi har altid vidst, at det her kunne ske.
Vi kunne angive ham i morgen.
Det vil myndighederne nok forstå. Vi kunne sige, det var sent ...
- Jeg ved det godt. - Han kom til os.
- Jeg skylder hans familie alt. - Det ved jeg.
Så er sagen klar.
Vi passer bare vores sager og opfører os normalt.
Hej.
Hvad drømte du om?
Min mor.
Er det din bog?
Ja.
Nej, den ...
Den har ikke altid været min.
Har du stjålet den?
Nej.
- Må jeg se den? - Den ...
Den er ikke for børn.
Godmorgen, Max.
Har du mødt Liesel?
Liesel.
Bare rolig.
Hun er en god pige.
Ikke et ord.
Godt nok, Saumensch.
Hvorfor har du så travlt?
Jeg skal hjem.
Lad os løbe om kap!
Jeg er nødt til at gå ind.
Hvad venter du på? Min tilladelse?
Nej.
- Jeg fortæller dig det bare. - Fint.
Vi ses, Saumensch.
Hvor har du været? Du er sent på den.
Jeg løb, så hurtigt jeg kunne.
Og du røbede ikke noget?
Nej, mor. - Rosa ...
Liesel.
Han sover.
Endelig en, der sætter pris på min mad.
Undskyld. Undskyld.
Mon han bliver rask?
Naturligvis.
Du er godt nok nysgerrig.
Det var ikke min mening.
Det gør ikke noget.
Hvad handler den om?
Hitler.
Skjuler du dig for Hitler?
Ja.
Er du kommunist?
Jeg er jøde.
Har han taget din mor?
Formentlig.
Bare rolig.
Jeg græd også meget, da jeg lige var kommet hertil.
Er suppen ikke bare forfærdelig?
Du tror det næppe, men -
- den er det bedste, jeg nogensinde har kastet op.
Liesel.
Jeg har en opgave til dig.
Og glem ikke at tælle pengene.
Kom tilbage med det rette beløb, eller hold dig helt væk.
Borgmesterens hus.
Er du sikker?
Kan du se andre huse, der ser sådan ud?
Han har engang spist middag med Føreren.
Vasketøj.
Kom indenfor.
Gå nu ind.
Vent.
Mange tak.
Er du glad for bøger?
Kom.
"Drømmebæreren".
Rudy.
Jeg er nødt til at gå.
Du må komme tilbage når som helst.
Den skal nok være her.
Ja, fru Hermann.
Kald mig Ilsa.
Hvad må jeg kalde dig?
Liesel.
Du er en modig pige, Liesel.
Kom tilbage, Saumensch!
Fang mig!
Dummkopf!
England har erklæret os krig! Vi er i krig med England!
Vi er i krig!
England har erklæret krig!
Det er evig og altid det samme. Begejstring og længsel efter krig.
Jeg har mødt så mange unge mænd gennem tiden, -
- der troede, de stormede mod fjenden.
Men i virkeligheden stormede de i armene på mig.
Fremragende.
Se dig for en anden gang.
Rend mig i nakken, Franz.
Hvad er der, Jesse Owens?
Jeg troede, du kunne lide at være sort.
Hvem er Johann?
Han elskede at læse.
Og han var modig ligesom dig.
Det her er hele hans verden.
Det hele er her -
- i sirlig orden.
Hans lig blev aldrig fundet.
Havde jeg set hans lig, ville jeg have troet på det.
Men hvordan skulle en mor kunne give op?
En mor opgiver aldrig sit barn.
Jeg er nødt til at gå.
Tror du, min mor elskede mig?
Selvfølgelig.
Enhver mor elsker sit barn.
Selv Hitlers.
Tror du, hun skriver til ham?
"Kære Fører.
Bare vent, til din far kommer hjem.
Kærlig hilsen mor."
"Kære Fører. Ryd op på dit værelse."
"Kære Fører. Hvad er det for en frisure?"
"Skal du gå rundt i den mundering?"
"Hvad er det, du har på læben?"
"Ikke hæve stemmen ad mig."
"Hold op med at spytte, når du råber."
Hans ...
Han er begyndt at få liggesår.
Så må han stå op og bevæge sig.
Han kan jo ikke bare gå rundt.
Hvorfor ikke?
Folk kan jo kigge ind.
Han kan ikke blive liggende. Der må flyttes på ham.
Hvorfor?
Sikken rapkæft. Fordi jeg siger det.
Rosa.
Hvad vil du så foreslå?
Foreslå? Hør hende lige.
Jeg foreslår, at vi anbringer ham nedenunder.
Det er ikke for godt. Det ved vi.
Beklager.
De skal ikke undskylde. Jeg har bragt jer alle tre i fare.
Det er mere, end jeg har fortjent.
Til Liesels øvelser. Det er en ordbog.
Jeg har forsøgt at gøre det så komfortabelt, jeg kunne.
Der er desværre ingen seng.
Hvis nu nogen skulle se den.
Du må endelig komme og lave dine øvelser.
Bare du banker på først.
Jeg bliver lige her.
Det lover jeg.
Lad være med at se sådan på mig.
Vandmanden medgav ...
"Vandmand."
Sig mig, -
- hvor får du ordene fra?
Det er en hemmelighed.
Hvem skulle jeg sladre til?
Borgmesterens kone.
Hun lader mig læse sine bøger.
Jeg lærer dem udenad.
"Hukommelsen er sjælens skriverkarl."
Ved du, hvem der sagde det?
En mand ved navn Aristoteles.
Vil du gøre mig en tjeneste?
Vil du beskrive dagen for mig?
Hvordan er der udenfor?
- Det er skyet. - Nej nej ...
Sig det med dine egne ord.
Hvis dine øjne kunne tale, -
- hvad ville de så sige?
At det er en bleg dag.
Bleg. Godt. Fortsæt.
Alt er fanget bag en sky.
Og solen -
- ligner ikke solen.
Hvad ligner den så?
En østers af sølv.
Tak.
Jeg så det for mig.
Vi skjuler en jøde.
Johann?
Nej.
Det er Liesel.
Hvad foregår her?
Sagde han ikke hvorfor?
Jeg begriber det ikke.
Jeg har altid strøget hans skjorter på helt samme måde.
Måske har de ikke længere råd.
Har de ikke råd?
Vi har ikke råd.
Vi mister endnu en kunde -
- og har fire munde at mætte.
Nuvel.
Det betyder to måltider om dagen fremover, ikke tre.
Der er ikke andet for.
Jeg har lavet et sæt tøj til dig.
Det skal du tage på til din 14-årsfødselsdag.
Du er da tilbage til den tid, far.
Er du ikke?
Hans!
Rosa, jeg bønfalder dig ...
Vil du ikke nok holde bøtte i bare fem minutter?
Jeg har noget til dig.
- Er den fra i dag? - Ja.
En gave fra Franz Deutscher.
Han aner ikke, hvor gavmild han er.
"Hitler klar til at indtage Moskva."
Verden er gået fra forstanden.
Jamen -
- er vi da ikke ved at vinde krigen?
Max?
Får jeg min vejrudsigt?
Du er fuld af underværker.
Jeg har en ide.
Hvad i alverden laver I?
Kom så.
Max.
Jeg har ikke mere sne!
På ham!
Hvad i himlens navn laver I hernede?
Rosa!
Der er en furie på slagmarken!
Jeg er ubevæbnet!
Det her er det dummeste, jeg nogensinde har gjort.
Og se, hvor glad du er.
Hvad gør vi, når den smelter?
Så tørrer du op, Saumensch.
Den smelter ikke. Der er iskoldt hernede.
Jeg forstår ikke, du kan holde det ud.
De skal ikke tænke på mig.
Vi tænker da alle sammen på dig.
Det er den dejligste jul.
Det er min første jul.
Nu ved du, hvad du er gået glip af.
Lad os krybe til køjs.
Nej, far.
Lyt nu til din far.
Du må godt blive lidt længere.
Du er alt for eftergivende over for hende.
Jeg har lavet en julegave til dig.
Det var, hvad jeg havde.
Jamen ...
Åbn den.
"Til Liesel -
- fra Max."
Hvad står der?
"Skriv."
I min religion -
- lærer vi, at hvert et levende væsen, -
- hvert et blad, hver en fugl -
- kun lever, fordi det rummer det hemmelige ord for liv.
Det er den eneste forskel på os og en klump ler. Et ord.
Ord giver liv, Liesel.
Alle de tomme sider, -
- dem skal du fylde ud.
Du gode gud.
Er han ved at dø?
Ti stille!
Sådan noget vil jeg ikke høre her i huset. Forstået?
Jeg har ikke ladet os sulte i noget nær to år -
- blot for at lade ham dø.
Det er min skyld.
Hvorfor dog det?
Det var mig, der ville bygge den snemand.
Hvorfor gjorde vi også det?
Fordi vi var nødt til det.
Du sagde, du ville blive her, Max.
Du lovede det.
"Den usynlige mand" -
- af H.G. Wells.
"Den fremmede dukkede op tidligt i februar.
Det var en vinterkold dag -
- med bidende vind og kraftigt snefald."
"Og ingen andre vil høre deres historie, -
- før han dør.
Slut."
Max?
"Kapitel 1."
Ilsa?
"Øjnene i de ansigter, han passerede på gaden, -
- borede sig ind i ham og pirkede til hans skyldfølelse.
Men han var ikke herre over det.
Han havde kappet sig fri -
- og drev hurtigere og hurtigere af sted mod sin skæbne."
"... var støvet på gulvet.
Følelsen af, at tøjet snarere var ved siden af hende end på hende, -
- og den pludselige erkendelse af, at det hele ville være omsonst."
Har du ikke tabt noget? - Rudy.
Hvad laver du?
Jeg udspionerer dig tydeligvis.
Giv mig den.
Lad mig gætte. Du glemte, hvor hoveddøren var.
Det må jeg give dig, Saumensch. Det er modigt -
- sådan at stjæle fra borgmesteren.
Dæmp dig lidt.
Jeg stjæler ikke. Jeg låner.
Hvad det end er, du låner, så ville jeg gerne høre om det.
- Det er ikke, hvad du tror. - Nå?
Hvad er det så?
Jeg låner bare bøger.
Bøger? Er du gak?
Vi sulter, og så render du og stjæler bøger?
Hold op med at bruge det ord.
Hvad med mad? Har du overvejet at kigge i køkkenet?
Nej.
Vi kunne have planlagt det bedre, hvis du havde fortalt mig om det.
Beklager. Det kunne jeg ikke.
Af en bedste ven at være holder du meget for dig selv.
Hvad mener du?
Hvem er Max?
Hvem er han?
Liesel!
Fortæl mig, hvad der foregår.
Ud med det, Saumensch. Hvem er han?
Er han din kæreste?
Hvad?
Tror du da det?
Hvad er han så?
Fortæl mig det.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Det er en hemmelighed.
Stoler du ikke på mig?
Jeg kan bare ikke, Rudy.
Hvis jeg ...
Hvis jeg fortalte dig det, ville jeg være nødt til at forsvinde.
Far ville være nødt til at forsvinde.
Guderne må vide, hvad der ville ske med ham.
Ham?
Holder I nogen skjult?
I holder nogen skjult, ikke?
Liesel?
Et spyt for ja, to spyt for nej.
Jeg vidste det.
Ingen må få det at vide.
Det mener jeg.
Du kan stole på mig.
Bare rolig.
Jeg siger det ikke til nogen.
Hvad siger du ikke til nogen?
Hej, Steiner. Hej, Dummkopf.
Hvad gemmer du bag ryggen?
Kom med den.
Lad ham være!
Kom så med den!
Kom med den!
Hvad var det? Hvad var det?
Det rager ikke dig, Deutscher.
Lad ham være!
Du er færdig, Steiner.
Jeg angiver dig. - For hvad?
For at skrive dagbog?
Jeg ved, du har noget for.
Kom nu!
Kom!
Hvad skal du?
Jeg ved, hvor den er. Jeg holdt øje med den.
Du fryser ihjel derude.
Rudy!
Rudy?
Jeg kan ikke svømme!
Kom nu.
Jeg fandt den!
Jeg troede, du var ...
Glem det.
Stoler du på mig nu?
Ja.
Får man så det kys?
Kom, du dør af kulde.
Farvel, -
- bogtyv.
Farvel, fisk.
Jeg har fortalt det til Rudy.
Se!
- Hvad laver de? - Gennemsøger kældre.
De ledte hos min fætter i går aftes.
Efter hvad?
Skal vi spille videre?
Kom nu!
Her! Spil!
Er du gak?
- Jeg er nødt til at gå ind. - Møg.
- Hun slog sig. - Det plejer ikke at stoppe hende.
Jeg har det fint.
- Mor! - Hvad råber du for?
- De kommer. - Hvem?
De gennemsøger kældrene.
Hans, skynd dig.
- Hvad nu? - De gennemsøger kældrene.
Vi må skjule ham.
Gem ham her under sengen.
Max!
Kom, kom.
Får man en skyder, når man melder sig til hæren?
Mor!
Åh gud.
Hans, lad det være.
Wolfy.
Sikken overraskelse. Hvordan går det?
Skal du tale med Hans?
Hans!
Nej, vi er bare ved at undersøge folks kældre.
Liesel, henter du et glas vand til hr. Edel?
Ellers tak. Det tager kun et øjeblik.
Det bør nok forbindes.
Du godeste, Liesel.
Vil du være sød at tage førstehjælpskassen til mig?
Hvor er faldlemmen?
Hvilket?
Døren til kælderen.
Wolfa. Jeg hørte, du ville komme. Jeg er i gang med at rydde op.
Hvem hørte du det fra?
- Hvem var det, der hentede vasketøj? - Fru Schneider.
Ja, fru Schneider. Hun nævnte det.
Kom.
Er der lys hernede?
Naturligvis.
Jeg burde i virkeligheden smide det meste ud.
Vi finder de utroligste ting i folks kældre.
Det tror jeg gerne.
Liesel leger tit hernede, -
- selvom jeg siger, hun skal ud i den friske luft.
Hvad drejer det sig om?
Hvad er det?
Mine pensler.
Du burde passe bedre på dem.
Liesel, hun hører aldrig efter.
Har du stadig ikke noget at bestille?
Ikke meget.
Du skulle have fulgt mit råd og meldt dig ind i partiet.
Så behøvede din kone ikke vaske folks undertøj for at brødføde dig.
Er det ikke rigtigt, Rosa?
Jo.
Hvad er der i vejen?
Du griber da ellers enhver chance for at give ham tørt på.
Tja ...
Hvis Saukerl ville lette rumpetten og hjælpe til, -
- ville jeg måske have kræfter til at give ham tørt på som fortjent.
Jeg begriber ikke, hvordan du holder hende ud.
Det gør jeg heller ikke.
Det er aldrig for sent at melde sig ind.
Hvordan var vores kælder så?
Aldeles ubrugelig. Der er for lavt til loftet.
Til hvad?
Beskyttelsesrum. Der skal være et i hver gade.
- Tag bedre vare på dig selv. - Ja, hr. Edel.
Hans ...
Hvad nu hvis han dør?
Så kan vi ikke bare lade ham ligge.
Lugten vil afsløre os.
Jeg er bange.
Hvis det skulle ske ...
... hvis han dør ...
... så må vi finde på noget.
Han er ikke død endnu.
All right?
Fru Hubermann?
Jeg skal tale med Liesel.
Naturligvis. Liesel?
Hvor har du gjort af den, din lille tyv?
- Af hvad? - Nu ikke så fræk.
Jeg har sagt, du skal lade den være, men hører du efter?
Tilbage til arbejdet.
Undskyld.
Hvad er der galt, mor?
Er det Max?
Han sagde, -
- at det her er dit.
Hvem sagde det?
Han er vågnet.
- Han overlever. - Mor!
Forsigtig.
Undskyld, jeg nev dig.
Det var den eneste måde at fortælle dig det på.
Jeg ved godt, det var dumt af mig.
Nej, mor, det var det ikke.
Tak.
Du må hellere stryge det smil.
Bare gå ind igen -
- og lad, som om jeg er en heks, ikke?
Jo.
Du skal bare vide ...
... at jeg ...
Gå bare.
Skal jeg hjælpe dig af med smilet?
Hvis jeg nogensinde tager dig i at gøre sådan noget igen, -
- så hænger jeg dig op i tæerne. Hører du, Saumensch?
Har du forstået?
Max!
Jeg vidste, du ville overleve.
Jeg fik jo aldrig fred for al din højtlæsning.
Hørte du mig?
Naturligvis.
Tak.
Nå ...
... hvordan går det med Rudy?
Det ved jeg ikke.
Rudy er møgirriterende.
Det eneste, der er værre end en dreng, man hader, er en, man kan lide, ikke?
Liesel, luftangreb!
Af sted med dig.
Hvad med dig?
Jeg klarer mig fint her.
Er det måske ikke en kælder?
Hørte du mig, Saumensch?
Ja, mor.
Mens 10.000 sjæle krøb i skjul, angste og bævende, -
- takkede én jøde Gud for stjernerne, der velsignede hans øjne.
Det er desværre alt, hvad jeg har.
Den skulle gemmes, til min mand vender hjem, men ...
Tak. Mange tak.
- Han er jøde. - De fandt hans fødselsattest.
Han hedder Lehman med ét N, ikke to.
Nej!
Min søn er i hæren!
Han kæmper ved fronten!
Ind i bilen!
De kender mig. Jeg beder Dem ...
De kender mig!
Jeg er tysker!
Hør nu.
Jeg har kendt den mand hele mit liv. Det har vi alle sammen.
Han er et godt menneske.
Hvad er Deres navn?
Hans Hubermann.
- Han er et godt menneske. - Hold Dem væk!
Far!
Liesel!
Rudy!
Sid stille.
Hvad tænkte jeg på?
Han noterede mit navn.
Gud i himlen, hvad har jeg dog gjort?
Jeg har dødsdømt os!
Tilgiv mig, Rosa.
Tilgiv mig.
Jeg forstår det ikke.
Hvad gjorde han forkert?
Han mindede folk om deres menneskelighed.
Kan han ikke sige undskyld?
Til hvem?
Hitler?
Kommer de og tager ham?
Jeg ved det ikke.
Men ...
... hvis de kommer og finder mig ...
... så tager de jer alle sammen.
Nej, Max.
Jeg er nødt til det.
Det gør mig ondt.
Men du lovede.
Det er for dit eget bedste.
For din families.
Men du er min familie.
Du har holdt mig i live, Liesel.
Det må du aldrig glemme.
- Jeg vil ikke miste flere. - Du mister mig aldrig.
Du vil altid kunne finde mig i dine ord.
Der vil jeg leve videre.
Max ...
Tag den.
Tak.
Her.
Det er to tæpper og et par sokker -
- og et stykke ost, jeg har gemt.
Rosa ...
Det skal du have.
Kom, Liesel.
Lad hende gå.
Hans?
Jeg henter min frakke.
Er De hr. Steiner?
Hvabehar?
Det drejer sig om Deres søn, Rudy.
Rudy Steiner.
Han bor inde ved siden af.
Hvad vil De ham?
Han er blevet udvalgt til elitetræning.
Han begynder til sommer.
Det gør mig ondt, Barbra.
Hans Hubermann?
Hvad betyder "indkaldt"?
Som du dog er vokset.
Det havde jeg ikke bemærket.
Jeg vil savne dig.
Alle forlader mig.
Selv Rudy.
Rudy skal nok klare sig.
Pas godt på din mor. Hun er ikke så stærk, som hun lader syne.
Det ved jeg.
Dygtig pige.
Far?
Kom hjem.
Hvad synes du?
Skoene trækker lidt ned.
Ligesom ansigtet.
Kommer du?
Hvor skal du hen?
Er det ikke åbenlyst? Jeg løber hjemmefra.
Har du tænkt det igennem?
Ja.
Jeg vil ikke dø.
Sådan, så er det tænkt igennem.
Hvor vil du bo, Rudy?
"Du"? Hvad blev der af "vi"?
Jeg troede ikke, du mente det alvorligt.
Hvad kalder du så det her?
En madpakke?
Er der andet i den end din fodbold?
Jeg savner min far.
Jeg ved ikke engang, om han er i live.
Jeg er ikke parat.
Jeg vil nå at blive voksen, før jeg dør.
Det ville min bror også.
Det gør mig ondt.
Jeg har ikke bedt om det her.
Hvem ville også det?
Jeg hader Hitler.
Det gør jeg også.
Jeg hader Hitler!
Hitler er en abelort! Rend mig i røven, Hitler!
Jeg har kun dig, Rudy.
Lad os gå hjem.
Bombardementerne tog til.
Man kan vist roligt sige, -
- at ingen arbejdede flittigere for Føreren end mig.
Der var engang et spøgelse af en dreng, -
- der foretrak at blive i skyggerne, -
- så han ikke gjorde folk bange.
Hvabehar? - Hvem siger noget?
Hvad er det, du gør?
Fortæller en historie.
Hvorfor?
Hvilken dreng?
- Hun fortæller en historie. - Tal højere.
Forfra.
Der var engang et spøgelse af en dreng, -
- der foretrak at blive i skyggerne, så han ikke gjorde folk bange.
Han skulle vente på sin søster, der stadig var i live.
Hun var ikke bange for mørket, -
- for hun vidste, at hendes bror var der.
Fortæl videre.
Om aftenen, når mørket sænkede sig i hendes værelse, -
- fortalte hun sin bror om dagen.
Hun mindede ham om, hvordan solen varmede hans hud, -
- og hvordan luften føltes i lungerne ...
... eller hvordan sne smagte på tungen. Og det mindede hende om, -
- at hun stadig var i live.
D'herrer.
Hvordan har vi det?
Se lige ham. De er begyndt at indkalde bedstefædre.
Hallo, gammelfar ...
Er det dine egne tænder?
De sad sammen i skoven -
- og så solen stå op.
Og da han forsvandt tilbage i skyggerne, -
- vinkede hun farvel for sidste gang.
Åh, Liesel.
Max?
Saumensch!
Hvad skal du?
Max!
Liesel!
Max?
Kender De Max?
Flyt dig, åndssvage tøs!
Jeg glemmer dig aldrig.
Jeg glemmer dig aldrig, Max.
Væk med jer!
Du slægter din far for meget på.
Hvad er der galt med det?
Ikke noget.
Skal vi spille, Saumensch?
Nej, ikke i dag.
Så lad os stjæle noget.
Jeg stjæler ikke. Jeg låner.
Så lad os låne Franz Deutschers cykel og komme væk herfra.
Kan du ikke se, jeg læser?
Er du stadig vred på mig?
Over hvad?
At jeg reddede dig.
Nej, Rudy.
Du er meget modig.
Far!
Du er kommet hjem!
Hvad er der, min pige?
Min pige.
Det er dejligt at høre dig spille.
Jeg hører ikke så godt.
Jeg går i seng.
Nu skal I ikke blive for længe oppe.
Din mor har fortalt mig, hvad du gjorde.
Jeg skulle ikke have gjort det.
Måske var du nødt til det.
Jeg tænker hele tiden på Max.
På, hvor han er.
Det gør jeg også.
Jeg er ikke sikker på, hvad det alt sammen betød.
Alt det, han måtte lide.
Alt det, vi gjorde.
Vi var bare mennesker.
Det er sådan, mennesker gør.
Liesel ...
... du er jo blevet voksen.
TIL LIESEL FRA MAX
Jeg har om noget lært, at livet ingen løfter giver.
Derfor må jeg hellere komme i gang.
Jeg har altid forsøgt at fortrænge det, -
- men jeg ved, det hele begyndte med et tog -
- og sne -
- og min bror.
Uden for togvognen var verden som fanget i en snekugle.
Og på et sted kaldet Himmelgade -
- sad en mand med harmonikahjerte og en kvinde i tordenklædning -
- og ventede på deres nye datter.
Han levede under vores trappe som en tavs ugle uden vinger, -
- indtil solen glemte hans ansigt.
Bogen flød ned ad floden -
- som en rød fisk, der blev jaget af en dreng med gult hår.
SKRIV
Til Max, som gav mig øjne.
Godnat, Deres Majestæt.
Jeg kan godt lide forestillingen om mig med segl og kappe.
Dyster og drabelig.
Desværre er jeg langt mere ordinær og almindelig.
Det var ikke planlagt, at en gade opkaldt efter himlen skulle knuses.
Nogen læste et kort forkert.
Der lød ingen sirener den aften.
Rudys brødre blev de første.
Jeg læste deres enfoldige drømme.
Så kyssede jeg hans mor -
- og jog nederdrægtigheden ud af Franz Deutschers hjerte.
Rosa tog jeg midt i et snork.
Jeg er sikker på, jeg hørte hende kalde mig en Saukerl, -
- og jeg følte hendes fortrydelse over ikke at have øst mere af sit store hjerte.
Hvad Hans angik, var hans sjæl lettere end et barns.
Jeg følte hans længsel efter en sidste melodi på harmonikaen -
- og hørte hans sidste tanke:
"Liesel."
Her!
Skub til den.
Ræk mig hånden.
Mor?
Far?
Far.
Rudy?
Saumensch.
Liesel ...
Du skal vide ...
Ikke tale.
Jeg har brug for at sige det.
Jeg els...
Rudy?
Nej, Rudy.
Vågn op!
Nej!
Vågn op, Rudy! Vågn op!
Kys mig!
Rudy. Hans sjæl bare trillede i armene på mig.
Gennem mit arbejde møder jeg mennesker, som de er bedst -
- og værst.
Jeg ser deres hæslighed og deres skønhed, -
- og det undrer mig, hvordan noget kan være begge dele.
Liesel!
TO ÅR SENERE
AMERIKANSKE TROPPER BESÆTTER TYSKLAND 1945
Max!
Jeg har set umådeligt mange ting.
Jeg har overværet verdens værste katastrofer -
- og arbejdet for dens største forbrydere.
Ligeledes har jeg set dens største underværker.
Alligevel er det, som jeg sagde.
Ingen lever evigt.
Da jeg i tidens fylde tog Liesel, -
- glædede det mig at vide, at hun havde levet sine 90 år med forstand.
I tidens løb havde hendes historier beriget mange sjæle.
Nogle af dem lærte jeg flygtigt at kende.
Max, hvis venskab bestod næsten lige så længe som Liesel.
Næsten.
I hendes sidste tanker -
- så hun den lange liste over liv, der var flettet ind i hendes eget.
Hendes tre børn.
Hendes børnebørn.
Hendes mand.
Blandt dem var som funklende lanterner -
- Hans og Rosa, -
- hendes bror -
- og drengen, hvis hår for evigt var gult som citroner.
Jeg fik lyst til at fortælle bogtyven, at hun var en af de få sjæle, -
- der fik mig til at tænke på, hvad det vil sige at leve.
Men jeg havde ingen ord at byde hende.
Kun fred.
Det eneste, jeg ved med sikkerhed, -
- er, at jeg hjemsøges af mennesker.
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2013