Längst österut på den europeiska kontinenten:
Den tidigare republiken Zubrowka.
Tidigare ett kejsardöme.
LUTZ GAMLA BEGRAVNINGSPLATS
Till minne av vår nationalskatt
FÖRFATTARE
Det är ett extremt vanligt misstag,-
folk tror att författarens fantasi alltid är i gång,-
att han ständigt hittar på en oändlig rad-
av händelser och avsnitt,-
att han helt enkelt drömmer fram historierna ur tomma luften.
Verkligheten är den motsatta.
När allmänheten vet att man är författare-
ger de en karaktärerna och händelserna-
och så länge man bevarar sin förmåga att se-
och noggrant lyssna,-
så kommer dessa historier att fortsätta att...
Sluta. Sluta! Gör det inte!
Kommer att fortsätta att söka upp en under hela ens livstid.
För den som ofta har berättat andras historier,-
kommer många historier att berättas.
-Förlåt. -Det gör inget.
Händelserna som följer beskrevs för mig-
precis som jag återger dem här-
och på ett helt oväntat sätt.
För ett antal år sen,-
medan jag led av lindriga besvär av "författarfeber",-
en form av nervsvaghet, vanlig bland de intelligentia på den tiden,-
beslöt jag att tillbringa augustimånaden-
i spa-staden Nebelsbad nedanför alpina Sudetenwaltz-
och hade bokat rum på Grand Budapest,-
ett idylliskt, fulländat och en gång mycket erkänt hotell.
Jag gissar att några av er känner till det.
Det var lågsäsong och alldeles ur mode då-
och det hade redan börjat sitt förfall-
till sjaskighet och slutlig demolering.
De få gästerna-
hade snabbt börjat känna igen varandra-
som de enda som bodde i det enorma hotellet-
Men jag tror inte att nån närmare bekantskap hade utvecklats,-
utöver de artiga nickar vi utbytte när vi sågs-
på palmgården,-
i de arabiska baden-
och ombord på bergbanan.
Det verkade som om vi var en mycket reserverad grupp-
och utan undantag var vi alla där ensamma.
Kanske det var denna allmänna tystnad-
som gjorde att jag hade börjat småprata-
med hotellets concierge en kontinentaleuropé-
känd endast som monsieur Jean,-
som samtidigt verkade vara både lat och faktiskt tillmötesgående.
Jag gissar att han inte hade så bra lön.
I alla fall, en kväll,-
när jag stod och samtalade med monsieur Jean,-
min vana trogen, lade jag märke till en ny gäst.
En liten, äldre man, propert klädd,-
med ett exceptionellt livligt, intelligent uttryck-
och en sorgsenhet som genast märktes.
Han var ensam som vi andra, men också, måste jag påpeka,-
den första som verkade vara så innerligt ensam.
Ett symptom på mitt eget medicinska tillstånd.
Vem är den intressante gamle mannen?
Frågade jag monsieur Jean.
Till min förvåning blev han häpen.
-Vet du inte? -Frågade han.
Känner du inte igen honom?
Han såg bekant ut.
Det är mr Moustafa själv. Han anlände i morse.
Detta namn är utan tvekan välbekant-
för de äldre bland er.
Mr Zero Moustafa var en gång den rikaste mannen i Zubrowka-
IMMIGRANT ÄRVER FÖRMÖGENHET
ZERO TAR ÖVER MARKNADEN
och var faktiskt ännu ägare-
till Grand Budapest.
PAKT MED KOMMISSARIE KAMRAT ZERO M.
Han kommer ofta och stannar minst en vecka,-
tre gånger om året, men aldrig under högsäsong.
Monsieur Jean gestikulerade och jag lutade mig fram.
Jag ska berätta en hemlighet.
Han vill bara ha ett enkelrum utan bad-
i bakre hörnet på översta våningen-
och det är mindre än varuhissen.
Det var välkänt,-
att Zero Moustafa hade anskaffat och bott i-
några av de mest överdådiga slotten på kontinenten.
Men här, i hans nästan tomma hotell,-
ville han bo i tjänarnas rum?
I den stunden började ridån dras upp för ett vardagligt drama...
Jävlar.
...som krävde omedelbar och fullständig uppmärksamhet-
av monsieur Jean,-
men, uppriktigt sagt, inte av mig.
I alla fall,-
denna korta mellanakt i den gamle mannens historia,-
hade gjort mig, som man säger:
"gespannt wie ein Flitzebogen,"-
alltså, riktigt nyfiken-
och det var jag till följande morgon, då,-
på ett sätt som jag har lärt mig alltid är dess mystiska och pålitliga sätt,
ödet än en gång, ingrep å mina vägnar.
Jag beundrar era verk.
Ursäkta?
Jag sa att jag känner till och beundrar era underbara verk.
Tack så mycket, sir.
Hade monsieur Jean ett ord eller två att berätta-
om den äldre ägaren till den här inrättningen?
Jag måste erkänna att jag själv ställde frågor om er.
Han är naturligtvis mycket kapabel, monsieur Jean,-
men han är inte en första klassens,-
eller ens andra klassens, concierge.
Men så är det.
Tiderna har förändrats.
Termalbaden är mycket vackra.
De var vackra i början. Det kunde inte förbli så, naturligtvis.
Alltför förfallet för modern smak.
Men jag älskar den ändå, denna förtrollande gamla ruin.
Hur kommer det sig att ni köpte det?
Grand Budapest.
Det gjorde jag inte.
Om ni inte enbart är artig,-
och ni måste säga om så är fallet,-
utan om det uppriktigt intresserar er,-
får jag då bjuda er på middag ikväll-
så ska det bli ett nöje och ett privilegium att få berätta för er,-
"min historia". Så som den är.
Två ankor grillade med oliver.
Kanin, sallad?
Pouilly-Jouvet från-52, plus torrt vin.
Det borde ge oss tillräckligt med tid-
-om jag genast börjar. -För all del.
Det börjar med vår gemensamma väns föregångare.
Den älskade, första conciergen på Grand Budapest.
Det börjar, naturligtvis, med...
DEL 1. "M. GUSTAVE"
-Ta bordet till fönstret. -Ja, monsieur Gustave.
-Ta brickan till bordet. -Genast, monsieur Gustave.
Där. Har de borstats och stockats?
-Naturligtvis. -Lägg dem i hattaskarna.
-Är det från Oberstdorf & Company? -Ja.
-Den andra. Vem har biljetterna? -Jag.
Ge mig dem.
De är i ordning. Vänta i hörnet.
-Jag åker inte. -Ursäkta mig?
-Jag åker inte. -Varför inte?
-Jag är rädd. -För vad då?
Jag är rädd att det är sista gången vi ses.
Varför skulle det vara så?
Jag kan inte förklara varför, det bara känns så.
För Guds skull, det finns ingen orsak att åka, om du...
-Följ med mig. -Till Lutz?
-Snälla. -Ge mig din hand.
Du har inget att vara rädd för. Du är alltid orolig före en resa.
Du verkar vara mer rädd den här gången.
Men uppriktigt sagt... Kära nån, vad har du gjort med naglarna?
-Ursäkta? -Den där djävulska lacken.
-Färgen är helt fel. -Tycker du inte om den?
Det är inte det. Jag känner fysisk avsky.
-Kanske det här lugnar dig. -Vad? Deklamera inte.
-Lyssna bara till orden. Tyst. -Snälla. Inte nu.
"När jag en gång vandrade i vacker skog av grå, medeltida gran,"-
"jag fann en grav, regnvåt, översinnlig,"-
"inskriptionen sedan länge försvunnen,"-
"men ändå i dess melankoliska sprickor..."
Kan du tända ett ljus för mig?
-I Santa Marias sakristia? -Jag ska genast ordna det.
Kom ihåg, jag är alltid med dig.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
Det är speciellt att vinna en sådan kvinnas lojalitet-
19 säsonger i rad.
-Ja, sir. -Hon är mycket förtjust i mig.
Ja, sir.
Men jag har aldrig sett henne så förut.
Nej, sir.
Hon skakade som en skitande hund.
Verkligen.
Spring till Santa Maria-katedralen på Brucknerplatz.
Köp ett av de halvlånga ljusen-
ta tillbaka fyra klubeck i växel.
Tänd ljuset, be en kort bön,-
och köp mig sen en courtesan au chocolat.
Om det finns pengar över, ge dem till skoputsarpojken.
-Med detsamma, sir. -Vänta.
Vem är du?
Jag heter Zero, sir. Den nye lobbypojken.
-Zero, säger du? -Ja, sir.
Jag har aldrig hört talas om dig. Vem anställde dig?
-Mr Mosher, sir. -Mr Mosher!
Ja, monsieur Gustave?
Har ni anställt denne unge man utan min vetskap-
som lobbypojke?
Han är anställd för en prövotid, alldeles beroende av ert gillande.
Kanske det, ja. Tack, mr Mosher.
Det var så lite, monsieur Gustave.
Du kommer nu att bli officiellt intervjuad.
Ska jag gå och tända ljuset först, sir?
Vad? Nej.
Erfarenhet?
Hotel Kinski, kökspojke, sex månader.
Hotel Berlitz, städpojke, tre månader.
-Före det var jag grytskrubbare. -Erfarenhet, noll.
-Tack, monsieur. -Rätta till mössan, Anatole.
-Nöjet är mitt. -Bandet är trasigt.
-De här är inte acceptabla. -Jag håller med.
-Utbildning? -Jag studerade läsning och stavning.
Jag började i grundskolan. Jag...
-Utbildning, noll. -Nu har det exploderat.
God morgon, Cicero. Ring den jäkla rörmokaren!
-I eftermiddag, monsieur? -Absolut, frau Liebling.
-Vad är det här? -Inte nu.
Familj?
Ingen.
Sjätte, Igor.
Varför vill du bli en lobbypojke?
Vem skulle inte vilja det på Grand Budapest, sir?
Det är en institution.
Mycket bra.
-Tusen klubeck. -Kära nån.
Var ni nånsin en lobbypojke, sir?
Vad tror du?
Jag antar att man måste börja nånstans.
-Gå och tänd ljuset. -Ja, sir.
1 månad senare
Så började mitt liv.
Lobbypojksutbildning-
på Grand Budapest Hotel,-
under monsieur Gustave H:s strikta ledning.
Jag blev hans elev och han var min rådgivare och övervakare.
Vad är en lobbypojke?
En lobbypojke är fullständigt osynlig, men syns alltid.
En lobbypojke minns vad folk avskyr.
En lobbypojke förutser gästens behov-
innan det är nödvändigt.
En lobbypojke är framför allt mycket diskret.
Våra gäster vet att deras största hemligheter,-
vissa helt opassande,
tar vi med oss i graven.
-Så var tyst, Zero. -Ja, sir.
Det var allt för tillfället.
Jag började inse att många av hotellets-
mest värderade och distingerade gäster kom för hans skull.
De verkade vara en stor del av hans uppgifter,-
men jag tror att det också var hans nöje.
Förutsättningarna var alltid desamma.
De måste vara rika,-
gamla,-
osäkra,-
fåfänga,-
ytliga,-
blonda,-
behövande.
Varför blonda?
Eftersom de alla var det.
Han var förresten-
den mest frikostigt väldoftande man jag nånsin stött på.
Doften avslöjade honom på långt håll-
och dröjde sig kvar länge efter att han gått.
Jag arbetade sex dagar i veckan plus halva lördagen,-
från fem på morgonen till strax efter midnatt.
Vi åt ofta men lite, så att vi skulle orka.
Två frukost, två lunch och en sen middag.
Monsieur Gustave höll också en kvällspredikan.
Oförskämdhet är egentligen bara ett uttryck av rädsla.
Folk är rädd att de inte får det de vill ha.
Den mest oattraktiva person behöver bara bli älskad,-
så öppnar hon upp som en blomma.
Jag påminns om en vers:
"Konstnärens pensel rörde det ofärdiga ansiktet"-
"med flinka penseldrag"-
"och med den första rodnande färgen vaknade hennes livlösa kinder till liv."
Sin egen middag intog han ensam i sitt rum.
Hotellets ägare var okänd för oss alla.
Varje månad kom hans sändebud, känd som tillförordnade Kovacs,-
för att se på bokföringen och meddela oss-
å den mystiske innehavarens vägnar.
Vid dessa tillfällen träffade Gustave och företagsledaren,-
herr Becker, honom i ett privat möte ovanför receptionen.
Det var också då som jag träffade Agatha,-
men vi ska inte diskutera det.
Del 2: "Madame C.V.D.u.T."
TVÅ DAGLIGA UTGÅVOR ZUBROWKAS DAGSTIDNING
BERGBANA
-Vad vill du? -Titta.
BLIR DET KRIG? Stridsvagnar vid gränsen
Änkegrevinna funnen död i boudoir
Kära nån.
Jag är så ledsen, sir.
-Vi måste åka till henne. -Måste vi?
Hon behöver mig och du måste hjälpa mig med väskorna.
-Hur snabbt kan du packa? -Fem minuter.
Gör det. Hämta en flaska Pouilly-Jouvet-26-
i en ishink och två glas,-
så att vi inte behöver dricka kattpisset från restaurangvagnen.
Jag anklagar mig själv.
Hon försökte säga att hon hade föraningar. Jag lyssnade inte.
Hela Lutz ska gå svartklädda,-
förutom hennes egna gräsliga, bedrägliga barn-
som hon föraktade och knappt kunde kyssa.
De kommer att dansa som zigenare.
Det finns ingen poäng i att göra nåt i livet,-
för det är över på ett ögonblick.
Mitt i allt är man likstel.
De goda dör unga.
Med lite tur efterlämnade hon några klubeck till din gamle vän,-
men man vet inte förrän bläcket torkat på dödsattesten.
Hon var dynamit i sängen, förresten.
Hon var 84 år, monsieur Gustave.
Jag har haft äldre.
När man är ung, är alla oxfiléer,-
men när åren går måste man övergå till de billigare bitarna.
Det är inga problem, för jag gillar dem.
Smakligare, sägs det.
Varför stannar vi vid en kornåker?
19 oktober Gränsen stängs
Hallå där, grabbar.
Era dokument, tack.
Med nöje.
Det är inget smickrande porträtt är jag rädd.
Jag ansågs en gång i tiden vara vacker.
Korpral F. MÜLLER
Vad står "F" för? Fritz? Franz?
-Franz. -Jag visste det!
Han grimaserar.
Det är ett flyttvisum med arbetstillstånd, Franz, raring.
Han är med mig.
Stig ut, tack.
Vänta lite. Sitt ner, Zero. Hans papper är i sin ordning.
Jag dubbelcheckade dem själv med handels-och arbetsdepartementet.
Ni kan inte ta honom för att han är immigrant.
Han har inte gjort nåt fel.
Sluta, era skitstövlar!
Det gör inget, monsieur! Låt dem fortsätta!
Aj! Det gör ont!
Era smutsiga, jäkla, koppärriga fascist-skitstövlar!
Bort från min lobbypojke!
Vad är problemet?
Det här är oerhört.
Den unge mannen arbetar för mig på Grand Budapest i Nebelsbad.
Monsieur Gustave?
Jag heter Henckels.
Jag är son till dr och mrs Wolfgang Henckels-Bergersdörfer.
Minns ni mig?
Jag vet precis vem ni är. Det är kusligt. Du är lille Albert.
Det här är genant. Släpp dem.
Släpp dem.
Din kollega är statslös.
Han måste ansöka om ett reviderat transittillstånd-
vilket kan vara ganska svårt att få för tillfället.
Ta det här.
Det är tillfälligt,-
SPECIALRESETILLSTÅND
-men det är det bästa jag kan erbjuda. -Hur mår er underbara mor?
-Hon mår bara bra, tack. -Jag avgudar henne.
-Hälsa henne. -Det ska jag.
Din kompanjon var mycket vänlig mot mig när jag var en ensam liten pojke.
Mina mannar och jag ber om ursäkt att vi störde er.
Ursäkta mig, sir.
Ser du? Det finns ännu små glimtar av civilisation-
i detta barbariska slakthus som en gång var mänskligheten.
Det är vad vi erbjuder i vår egen blygsamma, ödmjuka, obetydliga...
Äh, skit i det.
Var är hon, Clotilde? För mig till henne.
Du ser så bra ut, älskling. Det gör du verkligen.
De har gjort ett fantastiskt jobb.
Jag vet inte vad för kräm de gav dig i bårhuset,-
men jag vill ha den.
Du ser bättre ut än du har gjort på flera år.
Du ser ut som om du lever.
Åh, du bytte det. Det är perfekt.
-Clotilde? -Oui, monsieur Gustave.
Ett glas kallt vatten utan is, tack.
Ja, monsieur Gustave,-
och monsieur Serge vill tala i enrum med er.
Ja, visst.
Jag kommer snart, älskling.
Vi eskorterades genom en grön textilklädd dörr,-
genom en smal tjänstekorridor och in i butlerns pentry.
Ett ögonblick senare slängdes köksdörren upp-
och en liten vitklädd tjänare rusade in i rummet.
Jag glömmer aldrig uttrycket i den mannens ansikte.
Vad i helvete pågår?
Jag hade själv aldrig varit i ett sådant hus tidigare.
Jag förstod mycket lite om de händelser som följde.
Men slutligen började jag förstå,
att när en stor förmögenhets öde står på spel,-
sprids människors girighet som gift i blodet.
Farbröder, syskonbarn, kusiner,-
släktingar med allt svagare band.
De mest avlägsna släktingar-
hade kommit från ingenstans.
Främst i denna samling, som av en desorienterad slump,
fann vi vår egen tillförordnade Kovacs,-
en framstående advokat, naturligtvis.
Han var testamentsexekutor av den döda änkans kvarlåtenskap.
Det här är madame D:s sista vilja och testamente.
Det innehåller en allmän tontine-
upprättad före hennes mans död för 46 år sen,-
i kombination med 635 tillägg,-
noteringar, rättelser, och brev med önskemål,-
upprättade under de följande årtiondena.
Den ultimata lagenligheten-
kräver vidare analys,-
men enligt vår åsikt var det madame D:s avsikt
att största delen av hennes egendom-
omedelbart ska överföras till hennes son, Dmitri,-
med speciella utbetalningar till hans systrar-
Marguerite, Laetizia och Carolina-
och mindre gåvor till olika släktingar-
enligt listan på mottagare som jag kommer att förtydliga snart.
Men.
Ett ytterligare tillägg,-
som jag fick i min besitting via post i morse,-
och som enligt allt verkar vara sänt av madame D-
under hennes sista timmar,-
innehåller ett tillägg till originaltestamentet,-
som jag nu som lagen föreskriver ska läsa för er.
Äktheten hos detta dokument-
har ännu inte bekräftats av magistraten,-
så jag ber att alla intressenter visar tålamod-
tills våra undersökningar är färdiga.
"Till min högt värderade vän som tröstade mig under mina senaste år"-
"och kom med solsken till en gammal kvinna"-
"som trodde att hon aldrig skulle bli glad igen."
"Till monsieur Gustave H"-
"testamenterar jag, och skänker skattefritt"-
"och med fulla rättigheter,"-
"tavlan känd som 'Pojke med äpple...'"
-Oj! -"...av Johannes van Hoytl..."
-Jag fattar inte. -"...den yngre..."
Vad?
"...som gav oss båda så mycket nöje."
Van Hoytl-tavlan?
-Skattefritt? -Kan hon göra så?
Vem är Gustave H?
Det är jag, är jag rädd, raring.
Den jävla bögen!
Han är en concierge. Vad gör du här?
Jag har kommit för att hedra en underbar kvinna som jag älskade.
-Han är en inkräktare i mitt hem! -Det är inte ditt ännu, Dmitri.
Först när testamentesbevakningen är klar och...
Du får inte Pojke med äpple, din jäkla lilla fikus!
Hur tror du att det där känns?
Ring polisen. Vi ska åtala honom.
Denne brottsling har besvärat min familj i nästan 20 år.
Han är en obarmhärtig äventyrare och bedragare-
som ger sig på mentalt svaga, sjuka gamla damer-
och han knullar dem antagligen också!
Jag går till sängs med alla mina vänner.
Var är Céline?
Vad? Hon är död. Vi läser hennes testamente.
Åh, ja, ja, naturligtvis.
Om jag får veta att du nånsin lagt en hand på min mors kropp,-
levande eller död, svär jag vid Gud att skära halsen av dig! Förstår du?
Jag trodde jag var en jävla bög.
-Det är du, men du är bisexuell. -Låt oss byta ämne.
Jag ska gå.
Vänta tysta här, tack.
Tavlan Pojke med äpple är ovärderlig. Förstått?
Gratulerar, monsieur Gustave!
De kommer att slåss om den.
-Är den mycket vacker? -Utan jämförelse.
"Den mest begåvade barden kan endast sjunga"-
"för allt hon inte är!"
-"Hans tunga avgudar..." -Får jag se den?
Ja, varför inte?
Det här är van Hoytls utsökta porträtt-
av en vacker pojke på gränsen till mandom.
Blond, len. Mjölkvit hud.
Av obefläckat ursprung.
En av de sista i privata händer och otvivelaktigt den bästa.
Det är ett mästerverk.
Resten av skiten är värdelöst skräp.
Monsieur Gustave?
Kan jag hjälpa er?
Ja, Serge.
Packa in den här, tack.
Packa in...
"Pojke med äpple"?
KONFIDENTIELLT
Vad var det ni ville säga förut?
Jag tror inte jag kan säga det just nu.
Skriv till mig imorgon. Lutzbahn Station!
Jag ska aldrig skiljas från den.
Den påminde mig om henne. Den ska alltid påminna mig om henne.
Jag ska dö med tavlan ovanför min säng.
Ser du likheten?
Ja.
Vi borde sälja den.
Så fort som möjligt, ifall att de försöker stjäla tillbaka den.
Plus nåt om de där galna soldaterna på tåget...
Det kan bli ett knepigt krig och en lång torka i hotellbranschen.
Så vitt vi vet kan de stänga oss i morgon.
Låt oss ingå en seriös blodspakt.
Vi säljer Pojke med äpple på svarta marknaden-
i slutet av veckan,-
lämnar sen landet och ligger lågt nånstans på Maltas riviera-
tills problemen är över och vi kan återvända.
I utbyte för din hjälp och lojalitet-
och tjänster som min personliga betjänt,-
lovar jag dig 1,5 % av försäljningspriset.
-1,5 %? -Plus mat och husrum.
-Kan vi säga 10? -10? Skojar du?
Det är mer än en handlare skulle få-
och du kan inte skilja ljusdagrar från fågelkrås.
Nej, 1,5 % är rätt. Men vet du vad,-
om jag dör först, och det gör jag, så får du ärva allt.
Det finns inte mycket att ärva förutom några elfenbensborstar-
och min samling romantisk poesi,-
men när den stunden kommer, så blir de dina,-
tillsammans med det som vi inte spenderat på horor och whisky.
Det här är vårt heliga förbund.
Jag ska skriva ner det nu.
Jag, monsieur Gustave H, vid mina sinnens fulla bruk,-
idag, den 19 oktober, i Herrens år 1932...
Han sa aldrig var han kom ifrån.
Jag frågade aldrig om hans familj.
Ursäkta mig.
Ja?
Polisen är här. De frågar efter er.
Säg att jag strax kommer ner.
Okej.
Har du nånsin blivit förhörd av myndigheterna?
Vid ett tillfälle greps jag och torterades av rebellerna-
efter ökenupproret.
-Då vet du. Knip käft. -Naturligtvis.
Du har aldrig hört ordet "van Hoytl" i hela ditt liv. Okej, nu går vi.
Hur kan vi stå till tjänst, mina herrar?
Inspektör Henckels.
"På polismästaren i Zubrowkaprovinsens order,"-
"anhåller jag dig härmed för mordet"-
"på madame Céline Villeneuve Desgoffe und Taxis."
Jag visste att nåt var konstigt. Vi fick aldrig veta dödsorsaken.
Hon blev mördad och ni tror att jag gjorde det.
Hallå!
Stanna!
DEL 3: "KONTROLLSTATION 19 INTERNERINGSLÄGER"
1 vecka senare
I väntan på rättegång
Vad hände?
Det som hände, käre Zero, är att jag bankade vettet-
ur en gnällande liten knatte som heter Pinky Bandinski-
som ifrågasatte min virilitet.
Och av dussinromaner har jag lärt mig,-
att när man hamnar i en sån här sits,-
får man inte vara en fegis.
Man måste visa vem man är från dag ett.
Man måste vinna deras respekt.
Du borde se hans fula nuna idag.
Han håller faktiskt på att bli en kär vän.
Du får träffa honom, hoppas jag.
Så. Har du pratat med Kovacs?
Jag mötte honom i hemlighet igår.
Han fick mig att svära på att inte berätta för nån.
-Det borde du också göra. -Jag gör det senare.
-Han misstänker att du är oskyldig. -Naturligtvis.
Hur lyder anklagelserna?
På småtimmarna den 19 oktober-
anlände en person, välkänd bland personalen, monsieur Gustave H,-
till Desgoffe und Taxis residens i Lutz-
och gick in genom bakre tjänsteprånget-
utan att meddela att han anlänt-
och gick sen via baktrappor och tjänstekorridorer-
till madame D:s privata kammare.
Det finns inga bevis för att det här besöket-
hade planerats av henne i förväg.
Följande morgon hittades madame D död i strykninförgiftning.
Monsieur Gustave sågs inte på området igen-
förrän 24 timmar senare.
Identiteten på de som anklagar honom är tydlig i vittnesförklaringen.
De är främst alla i hennes släkt,-
men nyckelvittnet som tydligen såg dessa händelser-
verkar ha flytt jurisdiktionen.
Var han befinner sig nu är okänt,-
men han är eftersökt av myndigheterna.
Vem är han?
-Serge? -Jag är rädd för det.
Den lilla skitstöveln.
Nej, jag tror inte det. De satte dit honom.
Jag har hamnat i ett getingbo.
Har du ett alibi?
Ja, men hon är gift med hertigen av Westfalen.
Jag kan inte tillåta att hennes namn blandas in i detta.
-Ditt liv kanske står på spel. -Jag vet, men slynan stack.
Hon är redan ombord på Queen Nasstasja halvvägs till Tanganyika.
Ge inte upp.
Detaljerna i konspirationen,-
nu offentliga,-
var omöjliga att begripa.
Jag söker Serge X,-
en ung man i tjänst hos min arbetsgivare,-
familjen Desgoffe und Taxis i Schloss Lutz.
-Ja, sir? -Är du hans syster?
-Ja, sir. -Har du sett honom på sistone?
-Nej, sir. -Nej, sir?
Nej, sir.
Jag måste genast hitta honom, för hans egen säkerhet-
och för alla andras.
Om han dyker upp...
-Ja, sir? -Säg att Jopling säger:
"Kom hem."
Men en sak var säker,-
Desgoffe und Taxis var en mäktig släkt-
och tiden var inte på vår sida.
Ett brev från monsieur Gustave. Zero.
-Vill du att jag..? -Läs det.
"Mina kära och pålitliga kolleger..."
Jag saknar er mycket där jag sitter-
i min beklagliga och absurda fångenskap.
Tills jag blir en fri man igen ibland er,-
är Grand Budapest i era händer,-
liksom dess oklanderliga rykte.
Bevara dess rykte fläckfritt.
Var extra omsorgsfulla på minsta detalj,-
som om jag vakade över er som en hök,-
med en hästpiska i klorna, för det gör jag.
Om jag upptäcker ett avsteg av något slag under min frånvaro,-
så lovar jag att rättvisa obönhörligt kommer att skipas.
Ett stort och ädelt hus är nu under ert beskydd.
Berätta för Zero om ni märker nåt suspekt.
"Er tillgivne monsieur Gustave."
Sen är det en dikt, men vi borde börja med soppan-
eftersom den är på 46 strofer.
"En fuktig, svart aska fuktar smutsen i en dyngmörk råtthåla"-
"och blandar sig med den tjocka lukten av träröta"-
"medan rännstensungens retsamma sång..."
Jag litade aldrig på den där butlern.
-Han är för ärlig. -För ärlig, säger du?
Det må vara hur som helst med den saken, hitta honom genast.
Får jag erbjuda er medfångar en tallrik med mos?
Inte? Ingen?
Du med ett stort ärr på kinden?
Pröva. Det är ganska varmt och närande.
Det behöver en nypa salt.
God dag.
Mos, mina herrar? Någon?
Skyll er själva.
Upp och hoppa.
God morgon, Pinky.
-Mendls igen? -Just det.
Vem har halsuppskäraren?
-Fantastiskt. -Mendls är bäst.
-Jaha, tillbaka till arbetet. -Monsieur Gustave?
Ja?
Jag och grabbarna har diskuterat.
Vi tycker att du är en reko typ.
Jag har aldrig anklagats för det förut,-
men jag uppskattar det.
Du är en av oss nu.
Så fint av er att säga det.
Tack, käre Pinky. Tack, Günther.
Tack, Wolf.
Nåt annat?
Berätta för honom, Ludwig.
Kontrollstation 19 är inte ett ruckel.
Det har grova järnstänger på alla dörrar, ventilation och fönster.
Det finns 72 vakter på marknivå och 16 till i tornen.
Det finns ett 100-meters fall ner i en vallgrav med krokodiler.
Men som det mesta så har det en svaghet,-
som i det här fallet är i form av-
en dagvattenledning-
som härör tillbaka till tiden då det byggdes-
på medeltiden.
Ingen säger att det är som att gå längs en strandpromenad-
tillsammans med en dam och en vit pudel,-
men det har vad man kan kalla för svagheter,-
och det är vad vi behöver.
Titta här.
Vem ritade det här?
Vad menar du med det?
Mycket bra. Du ritar mycket fint, Ludwig.
Det visar på stor konstnärlig talang.
Hur ämnar ni tränga igenom det lägsta rudimentet?
Det är 65 cm förstärkt granitmurverk, eller hur?
Om man gräver med halsuppskäraren-
tror jag att det tar 3-6 månader av ständig grävning,-
under tiden som flera av oss-
kommer att bli våldsamt avrättade.
Du slog huvudet på spiken, mr Gustave.
Vi har falska dokument, begagnade gatukläder,-
en repstege gjord av pinnar och lakan,-
men vi behöver grävredskap,-
och de verkar vara svåra att komma över i det här härbärget.
Vid det här laget i historien-
blev den gamle mannen tyst och petade undan sin lammsadel.
Hans ögon blev blanka som två stenar.
Jag kunde se att han var plågad.
-Mår du dåligt, mr Moustafa? -Frågade jag till slut.
-Åh, kära nån, nej. -Svarade han.
Men jag vet inte hur jag ska fortsätta.
Han grät.
Jag har inte nämnt Agatha,-
för bara tanken på hennes namn-
gör att jag inte kan kontrollera mina känslor.
Jag antar att jag inte slipper undan.
Du förstår, hon räddade oss.
På vår tredje formella träff,-
hade jag friat och hon hade sagt ja.
1 månad tidigare
-Vill du gifta dig med mig? -Ja.
Vi hade inte ens 50 klubeck tillsammans.
Ingen visste det, men vem hade brytt sig?
Vi var båda helt ensamma i världen-
och vi var så förälskade.
-Här. -Tack.
-Det är en bok. -Jag förstår.
Romantisk poesi, volym ett.
Monsieur Gustave rekommenderade den. Jag har också en.
-Jag förstörde överraskningen. -Jag ska öppna den i alla fall.
Läs min tillägnan.
Till min käraste, älskade, uppskattade, dyrbara Agatha,-
som jag avgudar.
Med respekt, beundran, dyrkan,-
kyssar, tacksamhet, bästa hälsningar och all kärlek.
Från Z till A.
Monsieur Gustave insisterade-
på ett omedelbart och fullständigt korsförhör...
Hon är charmerande. Hon är så charmerande.
...då han gav Agatha en porslinsberlock-
och fem dussin individuellt förpackade vita tulpaner-
i en ask av samma storlek som en barnkista.
-Det är inte rätt. -Ursäkta?
Varför är han sur?
Hon är min. Du får inte köpa saker till henne.
Jag frågar bara denna vision av älskvärdhet å dina vägnar.
Var aldrig svartsjuk, Zero, inte ens för en sekund.
Flirtar han med dig?
-Ja. -Jag godkänner denna union.
Agatha, min skönhet, återvänd till din älskade.
Snart fick vi veta...
Välsignelse över er båda.
...att Agatha inte bara var otroligt begåvad,-
med palettkniv och smörkrämspritsar...
-Mendl. -Gå.
...hon var också mycket modig.
Jag tror hon var född sån.
Något saknas.
Ett viktigt dokument, antingen felplacerat eller möjligen förstört.
Jag vet inte vad det innehåller eller representerar,-
jag vet inte vad det är,-
men det finns spår och skuggor av det överallt.
Jag vill inte skrämma dig-
och jag förväntar mig ingen förändring-
i magistratens beslut när det gäller ditt arv,-
men, speciellt med tanke på dödsfallets omständigheter,-
liksom mordfallets nyckelvittnes, Serge X:s försvinnande,-
föreslår jag att vi genast tar fallet-
till kommuninspektören-
så att det inte finns någon tvekan-
om oegentligheter i framtiden.
-Överenskommet? -Inte överenskommet.
-Inte överenskommet? -Inte överenskommet.
-Får jag ställa en fråga, Vilmos? -Ja, Dmitri?
-Vem arbetar du för? -Ursäkta?
Vem arbetar du för? Jag trodde att du var vår advokat.
Ja, faktum är att jag är testamentsexekutor.
I det här speciella fallet, representerar jag den avlidne.
Jaså?
Ja. En summa för mina avgifter inkluderades i...
Avsluta det bara. Överenskommet?
Jag är advokat. Jag är förpliktigad att fortsätta i enlighet med lagen.
Inte överenskommet.
Det här är illa, systrar.
Kastade han just ut min katt genom fönstret?
Jag tror inte det.
-Nej. Gjorde han? -Jopling?
Okej.
Det är nåt jag inte har berättat för dig, Agatha.
-Okej. -Vi har stulit en tavla.
Den är mycket värdefull, kanske fem miljoner klubeck.
Jag vet inte om nån saknat den ännu,-
men om nånting skulle hända mig...
Stjäl du konst?
En tavla, Agatha. Vi måste göra upp en plan för din överlevnad.
Göm det här. Det är skrivet i kodskrift,-
men det står exakt var du hittar Pojke med äpple.
Gå inte med på mindre än halva försäljningspriset.
-Zero, jag är bagare. -Du är konditor.
Jag är ingen hälare, om det är vad det heter.
Jag hanterar inte stulet gods.
Jag sa fel. Han ärvde den av henne.
Sov nu.
Ja, herr Mendl.
-Göm den här. -Nej.
Okej, men ta den i alla fall.
Garderobsinlämning INNEHÅLL: Perserkatt (avliden)
NÄSTA STOPP KUNSTMUSEUM
MUSEET STÄNGER OM 15 MINUTER
MUSEET STÄNGER OM 14 MINUTER
FÖRBJUDEN INGÅNG
UTGÅNG
Följande morgon fick herr Becker ett underligt-
sista minuten-besked från Kovacs kontor,-
som bordlade deras planerade möte på obestämd tid.
LAGER
3 dagar senare
Vi sticker.
KÖK
-Hur kom ni dit? -Håll käften.
De försöker rymma.
Vad är det för fel på dig, din tjallare?
Vakt! Vakt!
Det är du. Tack. Tack snälle, vänlige man.
VAKTRUM
Okej.
Jag antar att det kan kallas oavgjort.
God kväll.
Låt mig presentera er. Pinky, Wolf, Ludwig, det här är gudomlige Zero.
Günther dog i katakomberna.
Vem vet när vi ses igen, men om en dag...
Vänta.
Vi har inte tid att tjafsa.
Ta hand om dig, monsieur Gustave.
Lycka till, grabben.
-Åt vilket håll till gömstället? -Jag kunde inte hitta nåt.
Inget gömställe? Är vi helt på egen hand här ute?
Tyvärr. Jag frågade runt, men...
Jag förstår. För farligt. Vi får väl improvisera.
Vi sätter på våra förklädnader.
-Vi har dem på. -Nej, det har vi inte.
Vi sa falsk mustasch och lösnäsor och sånt.
-Tog du inte med några? -Du skulle ju låta den växa.
Och det skulle inte se äkta ut, eller hur?
Om det görs på rätt sätt är det övertygande.
Men jag förstår. Det blir så.
Ge mig några duschar av L'air de Panache, tack.
-Får jag inte ens det? -Jag glömde L'air de Panache.
Glömde du faktiskt L'air de Panache?
Jag fattar det inte. Hur kunde du?
Jag har varit i fängelse! Förstår du hur förnedrande det här är?
Jag stinker.
Det är underbart, eller hur?
Jag antar att det kan förväntas i... Var kommer du ifrån, nu igen?
-Aq Salim al-Jabat. -Just det.
Det här kan man vänta sig i Aq Salim al-Jabat-
där ens dyrbaraste egendom-
är smutsiga filtar och en svältande get-
och man sover bakom en tältduk och lever på dadlar och skalbaggar.
Men det var inte så jag lärde upp dig.
Varför i hela världen lämnade du ditt hemland där du hör hemma-
för att resa en otrolig sträcka och bli en fattig immigrant-
i ett förfinat och högkulturellt samhälle-
som faktiskt hade klarat sig bra utan dig.
Kriget.
Hursa?
Du förstår, min far mördades-
och resten av min familj avrättades.
Vår by brändes ner till marken
och de som lyckades överleva tvingades fly.
Jag flydde på grund av kriget.
Jag förstår. Så du är egentligen en flykting?
Ja.
Jag antar att jag borde ta tillbaka allt jag just sa.
Vilken idiot jag är. En riktig jubelåsna.
En jävla, självisk bastard.
Det här är skamligt och under Grand Budapests standard.
Jag ber om ursäkt å hotellets vägnar.
Det gör inget. Du blev upprörd över parfymen.
Ursäkta mig inte. Jag är skyldig dig mitt liv.
Du är en kär vän och skyddsling och jag är mycket stolt över dig.
Det måste du veta.
Jag är så ledsen, Zero.
Vi är bröder.
Hur är det med vår raring Agatha?
"Det var gryningsljus då jag såg hennes ansikte på heden,"-
"och dit återvände jag dag efter dag, förtrollad,"-
"fastän mitt hjärta brann, jag aldrig..."
Mycket bra. Jag avbryter nu, för sirenen ljuder,-
men kom ihåg var vi slutade för jag vill att du fortsätter senare.
Jag vill ha vägspärrar vid alla vägkorsningar inom fem mil.
Och på alla tågstationer inom tio mils radie.
Jag vill ha 50 män och 10 blodhundar klara om fem minuter.
Vi ska genomsöka varje pretzelhaus, waffelhut, biergarten-
och speciellt varje hotell från Äugenzburg till Zilchbrück.
De är farliga, professionella brottslingar.
Åtminstone tre av dem.
Vem är du?
Vad gör du här? Civila är inte tillåtna här.
-Det här är en militär undersökning. -Det här är mr Jopling, sir.
Hans arbetsgivares mor var ett av offren...
Håll käften.
Arbetar du för familjen Desgoffe und Taxis?
Känner du till mordet på Vilmos Kovacs den 23 oktober?
Jag känner till att han försvunnit.
Hans kropp hittades i en sarkofag bakom ett lagerrum-
på Kunstmuseum sent igår kväll.
Han saknade fyra fingrar.
-Vad vet du om det? -Ingenting.
Eskortera mr Jopling härifrån.
Mendls.
Koppla mig till Excelsior Palace i Baden-Jürgen-
och be mottagaren betala samtalet.
Vi har inget val. Vi har ingen annan.
Jag väntar. Tack.
Det är vårt enda hopp. Annars skulle jag inte ha nämnt det.
Andas inte ett knyst om det här till någon.
-Svär du på det? -Självklart. Vad är det?
Det kan jag inte säga.
Hur får man tag på platser på första raden-
på premiären på Opera Toscana med en dags varsel?
Hur arrangera man en privat visning-
av gobelängsamlingen på Royal Saxon Gallery?
Hur får man ett hörnbord-
på Chez Dominique på en torsdag?
Ivan, raring, det är Gustave. Hej.
Jag var det tills för fem minuter sen.
Vi har beslutat att ge oss av i hast, om du förstår vad jag menar.
Ja, genom ett avloppssystem. Precis.
Ursäkta att jag avbryter, men vi har lite problem.
Det här är en officiell begäran.
Jag begär formellt en specialisttjänst av...
DEL 4: KORSADE NYCKLARNAS SÄLLSKAP
Jag ringer upp dig, Gustave.
Visst. Vänta.
Ursäkta. Föredrar ni att gå?
Vi är här. Det är mycket enkelt.
Rakt nerför bergsvägen, sen vänster.
Jojo, visa herrn vägen ut.
Ring upp monsieur Georges på Château Luxe, tack.
Ja må han leva
Ta över.
Ja må han leva...
Hallå, Ivan?
Jag förstår.
Ring monsieur Dino på Palazzo Principessa, tack.
Högre, högre!
Ta över.
-Monsieur Georges. -Högre.
Jag förstår. Genast.
Ring monsieur Robin på l'Hôtel Côte du Cap, tack.
...och två och tre.
Monsieur Robin. Ett samtal från monsieur Dino till er.
Ta över.
-Ett, två, tre. -Ja, Dino.
Ja, Dino. Okej, Dino.
Ring monsieur Martin på Ritz Imperial, tack.
För mycket salt.
Inte tillräckligt med peppar.
Ta över.
-Robin? Martin. -För mycket salt.
Det har jag hört.
Kanske. Låt mig ringa runt.
Serge X saknas. Kovacs saknas också.
Madame D, död. Pojke med äpple, stulen av oss.
Dmitri och Jopling, grymma, kallblodiga bestar.
Gustave H, på fri fot. Vad mer?
-Zero, förvirrad. -Zero, förvirrad, sannerligen.
Intrigen tätnar, som det sägs.
Varför det, förresten? Är det en soppmetafor?
Jag vet inte.
Hoppa in.
Vi hittade butlern.
Han gömmer sig i bergen nära Gabelmeisters bergstopp.
Vår kontakt övertalade honom att träffa er imorgon-
vid observatoriet högst upp.
Säg inte åt någon. Han förklarar allt.
Ert tåg avgår om fyra och en halv minut.
Här är era biljetter.
-Tredje klass? -Det var överbokat,-
men konduktören hade varit sommelier på gamla Versailles.
Han drog i några trådar.
Ni behöver de här för restaurangvagnen.
En sista sak.
L'air de Panache.
Det fanns bara 15 grams-flaskor.
Vi borde ge honom nåt som en symbolisk gest.
-Hur mycket pengar har du? -42 klubeck och 3 frimärken.
Ge mig 25. Ja.
-Gud vare med dig. -Tack.
-Han är inte dum. -Jösses.
Jag förutsåg inte det. Vad vill du göra sen?
Prata med den klumpfotade systern igen och var övertalade den här gången.
Helvetes jävlar.
Fan!
Vad är meningen med det här?
Pojke med äpple? Jag trodde den var gömd.
-Varför ser du det först nu? -Jag trodde den skulle värderas.
Skämtar ni eller?
Jag tror att den togs av monsieur Gustave.
Jag är inte arg på Serge.
Man kan inte anklaga nån för deras brist på moral.
Han är en rädd liten fegis.
-Det är inte hans fel. -Vet inte. Det beror på.
Det kan man säga om det mesta. Självklart beror det på.
Naturligtvis beror det på.
Jag antar att du har rätt. Naturligtvis.
Det betyder inte att jag inte tänker strypa den lilla sumpråttan.
Får jag övervaka ceremonin, förresten?
Med nöje.
Jag måste säga, den flickan är otroligt ljuvlig.
Plattbröstad, enormt födelsemärke-
i formen av Mexiko över halva ansiktet,-
svettandes i timmar i det varma köket-
medan Mendl, som det geni han är,-
hänger där som en klumpig gorilla.
Ändå, utan tvivel, ofelbart-
alltid och oföränderligt, är hon särdeles ljuvlig.
Varför?
På grund av hennes renhet.
Hon beundrar er också, monsieur Gustave.
-Gör hon? -Väldigt mycket.
Det är ett bra tecken. Det betyder att hon "fattar".
Det är viktigt.
Flirta inte med henne.
LOKAL FLICKAS HUVUD HITTAT I TVÄTTKORG
Ett telegram mottogs av flickan kl. 04.00.
Det tomma kuvertet hittades bredvid kroppen.
Telegrafkontoret behåller alltid en kopia i 24 timmar.
Jag kopierade det. Så här står det:
"Packa dina saker, stopp."
"Var beredd att åka omedelbart, stopp."
"Gömstället finns nära Gabelmeisters bergstopp, stopp."
"Förstör det här meddelandet all min kärlek stopp."
Var är tvättkorgen?
Bergen i närheten av Gabelmeisters bergstopp
Vart är du på väg, mister?
Skida? Åka kälke? Bergsklättring?
Tre klubeck.
Jag sände ett expresstelegram till Agatha-
med instruktioner att flytta till vårt förberedda gömställe,-
en zigenarvagn på Nebelsbadsvägen,-
medan Gustave och jag fortsatte österut
mot Zubrowkialperna,-
och vårt rendezvous med butler Serge X på hög höjd.
Som ett försiktighetsmått gick vi tysta av-
på fraktgodsgården strax före stationen.
L'air de Panache.
Mitt på dagen Observatoriet på berget
En fantastisk utsikt. Det håller jag med om.
Ja, verkligen.
"Detta ofta påpekat, ingen enda fallande snöflinga liknar"-
-"en annan i sin perfekta form..." -Det kommer nån.
Är ni monsieur Gustave från Grand Budapest Hotel i Nebelsbad?
-Ja. -Hoppa på nästa vagn.
Är ni monsieur Gustave från Grand Budapest Hotel i Nebelsbad?
-Ja. -Byt med mig.
Är ni monsieur Gustave från Grand Budapest Hotel i Nebelsbad?
-Ja. -Ta på de här och sjung.
-Är ni monsieur Gustave från... -Ja, jäklar.
Bekänn.
Jag är oskyldig.
Nej, nej.
Förlåt mig, monsieur Gustave. Jag menade inte att förråda dig.
De hotade mig till livet och nu har de mördat min enda familj.
Nej. Vem har de dödat nu?
-Min kära syster. -Flickan med klumpfot?
-Ja. -De jävlarna!
Jag försökte varna dig från början.
Jag vet. Vi lägger det bakom oss.
Jag avskyr att säga det här, men jag måste be dig rentvå mitt namn.
-Du sörjer självklart... -Det är mer.
-Med den här historien. -Berätta.
Jag var officiellt vittne i madame D:s närvaro-
när det andra testamentet skrevs,-
som endast skulle verkställas i händelse av hennes död genom mord.
-Ett andra testamente? -Ja.
-Om hon blev mördad? -Just det.
-Jaha? -Men de förstörde det.
-Kära nån. -Men...
-Ja? -Jag gjorde en kopia.
En andra kopia av det andra testamentet?
-Just det. -Jaså?
Vad står det? Var är det? Vad handlar det om?
Låt oss inte gissa. Det här har varit en mardröm.
Berätta bara vad fan som pågår!
Serge? Serge? Serge!
De har strypt den stackaren.
Kom igen! Nu åker vi!
-Vad gör vi om vi får fast honom? -Jag vet inte.
Han är en mördarpsykopat. Vi stannar.
Jag kan inte. Jag kan knappt styra.
VINTERSPEL
MÅL
Ditt sjuka, patetiska kryp. Jag hatar dig.
"'Om detta är slutet, adjö!' utropade den sårade tidningspojken,"-
"medan musköterna smällde och kavalleristerna hurrade!"
"Och vallarna rasade."
"'Jag tror jag dragit mitt sista andetag, är jag rädd!' sa han..."
Jisses! Du fick honom!
Bra gjort, Zero!
Gustave H! Du är en rymling från rättvisan!
Överlämna dig så ska jag personligen se till att du får
en rättvis behandling.
Försök inte fly!
-Vad tycker du? -Jag vet inte.
Jag hoppar hellre av klippan än går tillbaka till fängelset.
Jag tycker vi stjäl hans motorcykel, hämtar Agatha,-
tar tillbaka Pojke med äpple och åker till rivieran på Malta.
Bra! Du är så otrolig, Zero. Tack.
En stunds tystnad till minnet av en trogen tjänare-
våldsamt dödad i tjänst.
Farväl, Serge.
Okej, nu åker vi.
Del 5: "Den ANDRA KOPIAN av det ANDRA TESTAMENTET"
Kriget började vid midnatt.
Pffeifelstad föll vid lunchtid under tung artillerield-
och 10 bataljoner vällde fram längs den långa västra gränsen.
Överkommandot avancerade till Nebelsbad.
24 timmar senare
Hälsningar från herr Mendl, till den exekutiva personalen.
General Stieglitz önskar ett rum med trädgårdsutsikt.
Vi placerar honom i hertig Leopold-sviten.
Minister Woronieckis kontor telegraferade.
Han checkar in en dag tidigare. Rummen 401-2-3.
Säg till logistik att vi flyttar dem-
till ett standard dubbelrum på tredje.
De behöver mer rum än så.
Början på slutet av slutet på början har börjat.
En sorgsen final spelad på ett trasigt salongspiano-
i utkanten av en glömd spökstad.
Jag vill helst inte se en sådan hädelse.
Inte jag heller.
Grand Budapest har blivit inkvartering för soldater.
Jag ska aldrig gå över dess tröskel igen.
-Inte jag heller. -Aldrig mer ska...
Jag tror att vi kanske ska gå in där just nu i alla fall.
Dmitri.
Agatha.
God kväll, mr Desgoffe und Taxis. Jag är monsieur Chuck.
Vi har bokat kung Ferdinand-sviten för er och era systrar.
God kväll. General von Shrecker bad mig...
-Vem är det? -Ursäkta?
Jag tror att den där flickan har min tavla. Ursäkta mig.
-Sjätte. -Vänta.
Sjätte.
Från herr Mendl.
VARUHISS
Ursäkta mig.
Har du sett en bagerska med ett paket under armen-
den senaste minuten eller två?
Ja. Hon steg just in i hissen med mr Desgoffe und Taxis.
Tack.
Ursäkta. Vem är du?
-Otto, sir, den nya lobbypojken. -Du har inte blivit rätt upplärd.
En lobbypojke ger aldrig ut sådan information.
Du ska vara en tyst som muren. Förstått?
Fin tavla.
Sjätte våningen.
Var finns Pojke med äpple?
Det har inte du med att göra!
Jag ska skjuta er en gång för alla.
Släpp vapnet!
-Eld upphör! Eld upphör! -Sluta!
Sluta!
Vem skjuter vem?
Det där är Gustave H! En förrymd mördare och konsttjuv.
Jag har honom fast!
Det där är Dmitri Desgoffe und Taxis!
Han är ansvarig för morden på Kovacs,-
Serge X och hans klumpfotade syster, plus sin egen mor!
Ingen rör sig. Alla är arresterade.
Vem står utanför fönstret?
Agatha!
310-bis.
Håll dig kvar! Jag kommer!
STÖR EJ
Det är nåt på baksidan av...
Agatha!
-Gick det bra? -Jag tror det.
Det är nånting på baksidan av tavlan.
KONFIDENTIELLT
Öppnas endast ifall att jag blir mördad.
Hon lämnade naturligtvis allting till monsieur Gustave.
Herrgården, känd som Schloss Lutz,
fabrikerna, som producerade vapen, medicin och textilier,-
ett viktigt tidningssyndikat,-
FRIAD FRÅN ALLA ANKLAGELSER
och kanske du redan listat ut-
SON TILL MÖRDAD GREVINNA FÖRSVINNER SPÅRLÖST
det här hotellet, Grand Budapest Hotel.
Han gjorde mig till sin efterträdare-
och när kriget fortsatte, tjänade jag mitt adopterade land-
från det smala skrivbordet som ännu står mot väggen i rummet bredvid.
Han var som sina lärlingar:
osäker, fåfäng, ytlig, blond, behövande.
Till slut var han till och med rik.
Men han lyckades aldrig bli gammal.
"Mina vänner, vi har samlats här..."
Det blev inte heller min älskling Agatha.
Hon och vår lilla son dog två år senare-
av influensan. En absurd sjukdom.
Idag behandlar vi den på en vecka, men på den tiden dog miljoner.
På den 21:a dagen av ockupationen,-
morgonen då den oberoende staten Zubrowka-
officiellt slutade att existera,-
reste vi med monsieur Gustave till Lutz.
Som svar på din tidigare fråga, förresten,-
naturligtvis.
Zero frågade mig om min enkla början i hotellbranschen.
Jag var för en tid ansedd som den bäste lobbypojke-
vi nånsin haft på Grand Budapest.
Jag tror jag kan säga det.
Den här gick slutligen om mig.
Men jag måste säga att han hade en fantastisk lärare.
Verkligen.
"Varifrån kom dessa två strålande himmelska bröder,"-
"enade, för ett ögonblick,"-
"då de korsade stratosfären i vårt tindrande fönster?"
"En från öster, och en från väster."
Mycket bra.
Flirta inte med henne.
Varför stannar vi vid en kornåker igen?
17 november Början på Lutz-blitzen
Jag tycker de här svarta uniformerna är så tråkiga.
Hallå där, vi pratade just om er.
-Era dokument, tack. -Med nöje, som alltid.
Ni är den första av dödspatrullerna-
som vi formellt blivit introducerade för.
Hur står det till?
Plus ça change, eller hur?
Det är ett flyttvisum med arbetstillstånd.
Läs det här.
SPECIALRESETILLSTÅND
-Kom med ut. -Nej, stanna där.
Jag lovar att om ni kröker ett hår på denne man,-
ska jag se till att ni blir vanvördigt avskedad,-
blir inlåst i palissaden och hängd före solnedgången.
Det finns svaga glimtar av civilisationen-
kvar i detta barbariska slakthus som en gång var mänskligheten.
Era smutsiga, koppärrade, fascistjävlar!
Han var en av dem.
Vad mer finns det att säga?
Vad hände sen?
Sen sköt de honom.
Så jag fick allt.
Efter middagen gick vi för att hämta nycklarna till våra rum,-
men monsieur Jean hade övergett sin post.
Jag antar att han har glömt oss.
På senare år,-
hade fastigheter som Grand Budapest-
med få undantag blivit statens egendom.
Fast de exakta villkoren av hans förhandlingar-
med den nya regeringen aldrig hade delgetts-
var resultatet ingen hemlighet:
Zero Moustafa hade bytt en stor och viktig förmögenhet-
mot ett kostsamt, olönsamt, utdömt hotell.
Varför?
Var det enbart av sentimentala skäl?
Det var ganska framfusigt av mig att fråga,-
men jag kände att jag måste få veta,-
för min egen skull, antar jag.
Förlåt. Jag hoppas att jag inte gjort dig upprörd.
Nej, naturligtvis inte.
Är det helt enkelt ditt sista band till en försvunnen värld,-
hans värld?
Hans värld?
Nej, jag tror inte det.
Du förstår, vi delade ett yrke.
Det hade inte varit nödvändigt.
Nej. Jag behöll hotellet för Agathas skull.
Vi var lyckliga här.
Ett litet tag.
Jag tror att hans värld faktiskt hade försvunnit-
långt innan han satte sin fot i den.
Men, jag måste säga,-
att han verkligen upprätthöll illusionen med en otrolig elegans.
-Ska du åka upp? -Nej, jag ska sitta här en stund.
God natt.
Följande vecka,-
seglade jag till Sydamerika i jakt på bot-
och påbörjade en lång resa utomlands.
Jag återvände inte till Europa på många år.
Den var en förtrollande gammal ruin.
Men jag fick aldrig se den igen.
Inspirerad av STEFAN ZWEIGS berättelser
Född: Wien, 1881 Död: Petrópolis, 1942
Översättning: Ulrika Lindfors-Davis, DDS Ansvarig utgivare: Hansi Mandoki
Distribution: Twentieth Century Fox Sweden AB