- Jeg kan ikke synge. - Det var godt, Henry.
- Jeg kan ikke synge som dig. - Du skal synge som dig.
Far siger, at jeg ikke kan holde en tone.
Far spøgte. Jeg elsker din stemme. Vi elsker begge din stemme.
Hvad med "Jingle Bells"? Den kan du godt synge.
- Mor! - Henry!
Tredje gang og sagde: "Hvad giver du mig, hvis jeg spinder for dig?"
"Jeg har intet tilbage, jeg kan give," svarede pigen.
"Hvis du bliver dronning, vil jeg have dit første barn."
"Hvem ved, om det sker?" tænkte møllerens datter.
- Nej! Mor! - Henry, Henry!
Nej. Der er intet, du kan gøre. Lyt til mig.
Jeg har ikke meget tid. Du var i bilen, som snurrede rundt.
Pludselig var du hjemme. Det var for to uger siden. Du så dig selv.
Din mor og far læste for dig.
Du rejste i tiden. Ligesom jeg kom for at tale med dig.
Jeg er dig, Henry. Er du med? Når du er voksen.
Vi to er den samme. Det er svært at forstå, men en dag vil du forstå det.
Nu er jeg nødt til at gå.
Vær ikke bange, Henry. Du skal nok klare dig. Det lover jeg.
Hjælp den lille dreng!
- Det tog lang tid. - Du skulle bare vide.
- Har du planer juleaften? - Ja, store planer.
- Ellers andet? - Nej tak.
Godmorgen, Chicago. Klokken er otte. Nyhederne og sporten om lidt.
Den første forårsdag ser ud til at blive varm.
Jeg leder efter noget om papirproduktion på Kelmscott.
Det kan bibliotekaren for specielle samlinger hjælpe med.
Kan jeg hjælpe dig?
- Henry. - Ja?
Henry... det er dig.
Du sagde, at det ville ske.
Jeg skulle opføre mig normalt, men det gør jeg ikke.
Undskyld. Jeg aner ikke, hvem du er.
Jeg er Clare... Clare Abshire.
Jeg ved godt, at du ikke kender mig.
Det må være sært for dig. Det er det også for mig.
Men vil du spise middag med mig, så jeg kan forklare det?
Henry, vi har planlagt denne middag i lang tid.
Har vi?
Vi tager hen til Beau Thai, din yndlingsrestaurant.
Du ser ud, som om du har haft det hårdt.
Det hele skal nok gå.
Så er det "ja" til middagen?
- Okay. - Okay.
- Ja.
Beau Thai kl. 19. Vi ses der.
Pis.
- Skal du nogen steder, møghund? - Spar jer selv besværet.
- Hvorfor? - Det får I at se.
Enhed 11. Jeg har en...
For pokker!
- Et glas vin til? - Ja. Tak.
Undskyld... jeg blev opholdt.
- Har du det godt? - Ja.
Du ved vel godt, hvorfor jeg ikke kender dig?
Når du er ældre, rejser du tilbage til dengang, jeg er en lille pige.
Jeg har kendt dig, siden jeg var seks år gammel.
Lige siden du dukkede op på engen bag mine forældres hus.
Du skal ikke drikke.
Du sagde, at dr. Kendrick sagde, at du skulle holde op med at drikke -
- fordi det får dig til at rejse.
- Hvem er dr. Kendrick? - Han er din læge.
Han vinder Berger-prisen for sit arbejde i genetik. Han hjælper dig.
- Det er for meget. - Undskyld.
Jeg skulle tage det roligt, men det gør jeg ikke.
BEAU THAI
Jeg har skrevet alle dine besøg ned.
Og det formoder jeg, at jeg gjorde eller vil gøre... ofte.
Sidste gang, jeg så dig, var jeg 18.
Du tager ofte tilbage til de samme steder.
Det er ligesom tyngdekraften. Store begivenheder drager én.
- Nej. Var jeg en stor begivenhed? - Det ser sådan ud.
- Clare, ikke? - Jo.
Kan vi lade, som om det er første gang, vi mødes?
Okay. Selvfølgelig.
Det er bare... Du er min bedste ven.
Jeg har været forelsket i dig hele livet.
- Er det virkelig nødvendigt? - Ja. Tæl til 1000.
En, to...
Tre... 400...
600... 800...
1000.
Vil du have en drink?
Jeg drikker ikke.
Du er så ung.
Fortæl mig det én gang til. Hvordan mødtes vi?
Du er ældre, end du er nu.
- Jeg bør måske ikke fortælle det. - Jeg er nødt til at vide det.
- Hvem er det? - Vær hilset, jordbo.
Mark, din idiot.
Jeg gør dig ikke fortræd. Smid ikke noget efter mig.
Hvem er du? Hvor kender du mit navn fra? Kom frem.
Gider du række mig tæppet?
- Jeg kalder på mor - Nej. Kald ikke på din mor.
Bare giv mig tæppet, og så går jeg.
- Hvad skal du bruge tæppet til? - Jeg er tidsrejsende.
Jeg kommer fra fremtiden.
Når jeg gør det, må jeg ikke tage mit tøj med.
- Tidsrejsende findes ikke. - Jo, de gør.
Du og jeg er venner i fremtiden. Når du er en kvinde.
- Er jeg køn? - Ja. Vældig.
Bevis, du er fra fremtiden.
Dit navn er Clare Abshire. Du er født 24. maj 1972.
- Dine forældre er Phillip... - Du ved ting.
Det beviser ikke, at du er fra fremtiden.
I denne weekend vil din bror Mark, som er møgirriterende -
- falde ned fra et træ og brække armen.
Jeg ved ikke indtil da, om du taler sandt.
Men bliver du, ser du mig forsvinde.
- Du er jo lige kommet. - Jeg kommer tilbage. Mange gange.
Faktisk så kommer jeg tilbage næste tirsdag... klokken 16.
Når du kommer, så vær sød at tage noget tøj med.
Noget, din far ikke vil savne. Det var hyggeligt at møde dig.
Tænk ikke på det. Det har været slut i et stykke tid.
Det er mærkeligt.
Jeg kendte dig ikke i denne alder. Jeg har kun kendt dig...
...som denne modne, verdenskloge person.
Konkurrerer jeg mod mig selv?
Nej.
Du var bare min perfekte fyr.
Jeg kan ikke vænne mig til det her. Jeg venter på, at du skal forsvinde.
- Det vil ske. Tro mig. - Hvordan føles det?
Jeg ved, hvordan det er at se dig rejse.
Hvordan er det altid at være den, der rejser?
Nogle gange føles det, som om du har rejst dig for hurtigt.
Dine hænder og fødder kilder, og så er de der slet ikke.
Af og til føles det, som om du har været uopmærksom i et øjeblik.
Og så står man nøgen et eller andet sted.
Du har måske været der før... eller måske ikke.
Du ved ikke, hvor længe det varer, så du leder efter noget tøj.
Så virker man som alle andre.
Bortset fra at man er alene og venter på at forsvinde.
Men du ser folk fra fortiden.
Folk, der er væk. Ligesom din mor.
Ja, men du kan ikke ændre, hvad der sker med dem.
Jeg har forsøgt. Det sker alligevel.
Det er Charisse. Min slof, min bedste ven og aftnens kok.
- Jeg laver ikke mad. - Det bør du vide.
Hun er en skøn pige, men kan ikke lave toast.
- Gomez? - Kort for Gomolinski.
- Skønt at møde dig. - Vi gad ikke møde dig.
- Men kun sådan får vi set Clare. - Ignorer Gomez.
Vin, Henry? Vil du have noget vand?
- Du sagde ikke, at han er flot. - Så flot er han ikke.
- Jeg ved kun, at han er bibliotekar. - Hold op med at afhøre ham.
I alle de år har du ikke haft en fyr. Du er hele tiden sammen med ham.
Hun er modtagelig ligesom os andre.
- Troede du, at hun kunne undslippe? - Aner det ikke. Så sød er han ikke.
Kommer vi kartofler i, eller venter vi på, at grønsagerne er færdige?
- Hvor er panden? - Du kan hjælpe. Ryd op.
Jeg er en mand, og vi har en gæst.
FEBRUAR MARTS
Henry kom tilbage. 19. nov. 1987. 3. jul. 1990.
Læser du min dagbog?
Jeg sagde, at den var privat.
- Jeg læste den ikke. - Det så sådan ud.
Jeg forsøgte at finde datoerne, hvor jeg tog tilbage for at træffe dig.
Hvis jeg er så vigtig for pigen på engen -
- ville jeg sige, hvornår jeg kom, så hun ikke skulle vente.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på. Jeg må nok hellere gå.
Jeg vil gerne have, at du bliver.
- Kom nu! - Tjek lige det her.
Kom nu!
- Kom nu, din bøsse! - Åh nej.
Jeg kan ikke fatte det. Billigt slag.
- Stop så. - Henry!
- Hvad gør du? - Skide homofob!
- Hvad pokker har du på? - Hvilken dato er det?
- Hvad mener du? - Hvilket år?
- Hvad mener du? - Jeg skal finde noget tøj.
Ja, lyserødt klæder dig ikke.
- Hvad gør du nu? - Dirker en lås op. Luk døren.
Fortæl mig, hvad der foregår. Hvad tager du?
Jeg mener det.
Har du et problem, kan jeg måske hjælpe.
Jeg skider på dig, men jeg tænker på Clare, så hvad foregår der?
Vil du vide det? Det fortæller jeg dig -
- for vi vil være venner i lang tid, så du skal vide det.
- Vide hvad? - Jeg ser ældre ud, ikke?
Det er, fordi jeg er det. Jeg kom tilbage fra fremtiden.
Jeg er en tidsrejsende.
- Du er gået fra forstanden. - Det startede, da jeg var seks år.
Jeg har anfald, jeg forsvinder. Jeg rejser gennem tiden.
- Jeg kom fra 2003. Hvad er det nu? - 1995.
Jeg ved aldrig, hvor jeg ender.
Jeg skal stjæle tøj fra den første person, jeg ser. Jeg har gjort alt.
- Der er noget galt med dig. - Ja, det er der.
Men jeg holder af Clare, så vær ikke bekymret.
Nu føler jeg mig tryg. I fremtiden bliver jeg Charisse og jeg gift?
- Bliver jeg skaldet? Gør Charisse? - Jeg fortæller intet.
- At vide ting gør én skør. - Du er fuld af lort.
- Det vil du ikke mene lige om lidt. - Hvorfor ikke?
- Hej. - Charisse er ikke hjemme.
- Er Henry her? - Han er på biblioteket.
- Hvad? - Gift dig ikke med Henry.
- Han har ikke friet endnu. - Du ved, hvad jeg taler om.
- Jeg elsker ham. - Kom her.
Jeg så ham ved Vic. Det var sjovt.
Først bankede han en fyr i gyden, og så begik vi indbrud.
Og så fortæller han mig, at han er tidsrejsende.
Du ved, fordi han rejser gennem tiden.
Troede du på ham?
Ikke før han forsvandt lige for øjnene af mig.
Ja, det er et problem.
- Vidste du det? - Jeg har vidst det vældig længe.
Jeg ved ikke, hvad pokker der foregår.
Jeg vil ikke vide det, for jeg er ligeglad.
Formoder vi et øjeblik, at vi ikke er blevet helt skøre...
Lige meget hvad Henry har, er det ikke godt.
Jeg har ventet på ham hele livet, og nu er han her.
Jeg kan ikke ændre det, selv om jeg ville.
Du er værre stillet, end jeg troede.
Det er jeg måske.
Fyren stjal min tegnebog!
Fyren stjal min tegnebog. Stop toget!
FEMPUNKTS VIET-PLAN
- Er du Annette DeTamble? - Ja.
Jeg elsker dig. Jeg mener, dit arbejde.
Din sang... Du har en fantastisk stemme.
Tak. Det værdsætter jeg.
Folk genkender mig som regel ikke. I hvert fald ikke i metroen.
- Jeg hedder Henry. - Hvor sjovt.
Jeg har en søn, der hedder Henry, men han er kun tre.
Jeg mødte en pige. Hun får mig til at føle mig tryg.
Jeg har ikke haft det sådan, siden jeg var barn.
- Gid hun kunne høre dig synge. - Det gør hun måske en dag.
- Jeg er glad for, at jeg mødte dig. - I lige måde.
Sørg for, at den pige får at vide, hvad du føler for hende.
Din søn elsker dig vældig højt.
Det ved jeg godt.
Hallo?
Far?
Hvad gør du her?
Jeg var bekymret. Jeg ringede flere gange.
Jeg har været syg.
Ja. Jeg ringede til orkestret.
Du har været sygemeldt siden september.
August.
Det gør det svært at spille violin.
- Det hjælper ikke. - Jo, det gør.
- Vil du have en? - Nej. Jeg drikker ikke længere.
En skam. Det var den eneste lidenskab, vi delte.
Vi skal have en til at gøre rent her.
Lave noget mad. Spiser du overhovedet?
Skal jeg kigge ind noget oftere?
Tage dig med til lægen og hjælpe med regningerne?
- Nej. - Nej til alt eller noget af det?
Få styr på dit eget liv, før du fortæller, hvordan jeg skal leve mit.
Jeg skal giftes.
Hvem vil gifte sig med dig?
- Ved hun besked med? - Hun ved alt om mig. Alt.
Hun hedder Clare... Clare Abshire. Hun er kunstner.
Jeg vil gerne give hende mors bryllups- og forlovelsesring.
Det ville mor have kunnet lide.
Hvordan ved du det? Du kendte knap nok din mor.
Jeg kendte hende. Jeg kender hende. Jeg har lige set hende i metroen.
Jeg har set hende skubbe mig i barnevognen.
Det, jeg har, er ikke altid en forbandelse.
Forhindr hende i at stige ind i bilen.
Det ville jeg, hvis jeg kunne. Det ved du godt.
Jeg har set hende dø 100 gange.
Jeg når aldrig at ændre det.
Jeg savner hende stadig.
Jeg savner hende hver dag.
Det gør jeg også.
Henry...
Jeg ville ikke have noget i mit liv, som jeg ikke kunne klare at miste.
Nu er det for sent.
Det er ikke, fordi du er smuk, intelligent og perfekt.
Jeg føler mig ikke længere ensom.
Vil du gifte dig med mig?
Nej.
Jeg mente det ikke.
Jeg ville bare prøve det. Sige det for at hævde min frie vilje.
Men min fri vilje vil have dig.
- Så hvad er svaret? - Ja. Ja, selvfølgelig.
Tusind gange ja.
- Har du før skudt med et gevær? - Nej. Jeg er ikke vild med det.
Den kjole ser ud, som om den har være i krig. Du kunne få den sendt.
Er der noget nyt om din far? Ellers må vi ændre bordplanen.
Jeg er ikke sikker på, at han komme.
Han kunne også have skudt. Sådan knytter mænd bånd.
- Phillip, Phillip, de er her. - Træk!
Er du klar til det her? Det er noget af et cirkus.
Ja, det er jeg, sir.
Jeg håber, du ved, hvad du får med Clare.
Jeg er ikke helt med.
Hendes mor og jeg fik ikke forberedt hende på den virkelige verden.
Hun ser ud til at klare sig godt alene.
Det er godt at høre.
Går du nogen sinde på jagt?
Nej. Aldrig.
En eller anden dag kan jeg tage dig med.
Det ville være hyggeligt. Jeg er normalt den, der bliver jagtet.
Du ved, hvad man siger:
"Livet er en jagt."
Godmorgen. Sid ned.
- Hvad kan jeg gøre for dig i dag? - Klip det af.
- Det hele? - Ja, jeg skal giftes i morgen.
Og min kone kan lide kort hår.
Til lykke.
Jeg vil forsøge at gøre jer begge glade.
- Skal jeg tage Deres kuffert? - Jeg har den. Tak.
Far. Du kom...
Jeg formoder, at jeg skal møde forældrene.
Hendes far er republikaner... og jæger.
Du milde...
Et øjeblik. Jeg tager en valium.
Valium? Er det en god ide?
- Det er ikke et bryllup uden en gom. - Freak.
Er du okay?
Pis.
- Nu skal jeg, de damer. - Tak.
- Det hår har altid været vanskeligt. - Hold nu op. Det er fint.
Hvor er du smuk.
Når Henry ser dig komme, besvimer han.
Gider du tjekke drengene?
Okay. Åh gud. Okay. Pis.
- Er I ved at være klar? - Ja. Vi har det fint.
God dag til et bryllup.
Alle venter. Hvad skal jeg sige til Clare?
Det tager nok en halv time at blive køn.
Og så skal han jo have bukser på -
- og så er vi klar. Fem minutter!
Det siger jeg til Clare.
- Du ligner min bedstefar. - Det hele skal nok gå.
Jeg håber, at ingen bemærker det grå hår.
Jeg ved ikke, hvor de er.
Held og lykke, skat. Han har gråt hår.
- Hvad pokker? - Band ikke. Vi skal giftes.
Vi er samlet for at fejre Henrys og Clares ægteskab.
I nærvær af familie og venner og i Guds påsyn udveksler de løfter.
At elske og ære fra denne dag...
I med- og modgang, i sygdom og sundhed.
Nu vil jeg invitere min smukke datter -
- og min elegante svigersøn ud på dansegulvet.
Goddag, fremmede.
- Jeg gik glip af ceremonien. - Det gjorde du ikke.
Ønsker du, at jeg var ham?
Men det er du jo.
Gad vide, om jeg er bigamist?
Du må vist gifte dig med den samme lige så mange gange, du vil.
Åh nej! Lad være!
- Endelig. - Clare.
Hvem ventede du da?
Jeg tog et kalkunben med. Vores kok laver den bedste kalkun.
Det siger alle i hvert fald.
Min far gemte det til frokost.
Han har ignoreret mig, så han har ikke fortjent det.
Han har også ignoreret min mor.
Alicia siger, at de virkelig bliver skilt denne gang.
Det gør de ikke.
Du har aldrig før fortalt den slags.
Du skal ikke være unødvendigt bekymret.
- De bør måske blive skilt. - Ja, måske.
- Er du gift? - Ja, det er jeg.
- Er din kone tidsrejsende? - Nej, gudskelov.
- Elsker du hende? - Ja, vældig højt.
- Hvad er der galt? - Jeg håbede, du var gift med mig.
Har du tænkt på tiden? Den går, Alec.
Det er tidens formål. Tik, tik, tik.
- Jeg var sammen med dig på engen. - Var du?
Du var jaloux på min kone.
Var jeg?
Jeg plejede at overbevise mig selv om -
- at du var gift med en, der var fed og havde overskæg.
Det er min type.
Kom nu.
- Det er godt. Tak. - Det var så lidt.
Skat?
Efter ham, Charlie! Smid den!
Kom tilbage, din skiderik!
- Du er tilbage. - Gik jeg glip af julen?
Og nytår.
- Du har været væk i to uger. - Jeg kunne ikke komme tilbage.
Jeg forsøgte alt. Jeg drak mig fuld, men intet.
Det virkede åbenbart ikke.
- Jeg er nødt til at gå. - Nu?
- Jeg er lige kommet. - Jeg har en udstilling om to uger.
Jeremy gav mig et sted at arbejde. Det her sted er for lille.
Mit liv stopper ikke, fordi du er væk.
Det har jeg aldrig sagt.
- Kan vi tale om det her? - Jeg har villet tale i to uger.
Hvad vil du tale om? Hvor slemt det er at sidde og vente på dig?
Jeg tager på arbejde.
- Vær ikke bekymret. - Tak, sir.
Godnat.
- Vi når det aldrig. - Hvad?
Et sted i Amerika kan der være en ny multimillionær.
Jeg er Dave Long. Det er tirsdag 4. januar.
- Du må ikke være herinde. - Du skal se det her.
- Hvad er det? - Hav alle fem hvide kugler.
- Hvad har du gjort? - Det første vindertal er...
17.
- Det næste... - Måske 23.
- 23. - Eller tilmed 32.
32 er det næste.
- Det kan umuligt være 40. - Efterfulgt af 40.
- Det bør ikke være 12. - Det sidste tal er...
12.
Så her er jeres vindertal... 17, 23...
Du har lige vundet 5 mio. dollar.
Du må du ikke. Det er snyd.
- Lad os rive den i stykker. - Nej!
Min tilstand har mange ulemper, men dette er ikke en af dem.
Enestående puds i alle husets værelser. Er det ikke fremragende?
Det er ikke dét.
- Men jeg kan lide det. - Du kan lide et andet bedre.
Se lige pejsen. Det er formidabelt.
- Arkitekturen, vinduerne... - Nej. Ikke dette.
Tak.
Se landskabet. Vil I ikke elske at se det om foråret?
Det er mindre end de andre steder, men har charme.
Hoveddøren ligger mod bagenden, hvor der er en skøn have.
Se lige detaljerne... kaminen. Trappen er så elegant.
Det brede parketgulv.
Clare...
Vi er hjemme. Ser du garagen? Det er dit studie.
Kom, kom.
Der er haven, og der er mit studie.
Det må gå godt.
- Pebermynte? - Og sort til dig.
- Hvor mange vil du have? - Tre.
Han er vågen. Han sparker. Max sparker.
Ved du, hvornår du dør?
Nej.
Jeg har aldrig set dig ældre.
Jeg har aldrig set dig ældre end i 40'erne. Aldrig.
Du holdt måske op med at rejse.
En eller anden finder en kur.
Der må være noget medicin, du kan tage. Der må være nogen.
Vi skal have et barn.
Hvad?
Det er vist på tide, at du finder dr. Kendrick.
- Hvordan fandt du mig? - Når jeg er ældre.
Jeg rejser tilbage i tiden for at træffe min kone, mens hun er barn.
Hun siger, at jeg nævnte dr. Kendrick.
Jeg fandt tre i Chicago. En hals-øre-næse-læge, en fodlæge...
Jeg er genetiker.
Jeg har en genetisk fejl, som hedder Krono-svækkelse.
Det er åbenbart et udtryk, du har fundet på. Det siger hun.
Nu, hvor jeg har nævnt det, vil du kalde det dét.
Det er fidusen ved tidsrejser.
Har mine elever fået dig til det her? Fordi du er god.
Åh gud.
Du fik mig.
Jeg vidste, at det ville være spild af min tid.
Vent lidt. Vent. Henry... vent.
Hej.
Jeg mistede barnet.
Kendrick.
- Mr. DeTamble. - Min kone aborterede.
Det gør mig vældig ondt, men jeg kan ikke se, hvordan jeg kan hjælpe.
Hvad hvis barnet rejser ligesom mig?
Hvad hvis det er rejst ud af livmoren?
Du behøver hjælp, men ikke den slags hjælp, jeg kan give dig.
- Hvordan kan jeg bevise det? - Det kan du ikke. Det er umuligt.
Vi laver bare én test.
Finder du intet, lader jeg dig være.
Jeg kalder på sikkerhedsvagterne.
Bevillingen... Berger-bevillingen.
- Har du søgt den? - Hvordan fandt du ud af det?
Du vinder.
Vi begynder de første tester, som tager ca. 10 min.
Pis.
Din hjerne udsender elektromagnetisk energi, som minder om epilepsi -
- i præcis det øjeblik, du rejser. Og du kan se det lige her.
Der er epilepsi-medicin.
Men den slags medicin er for stærk til et foster -
- hvis det har samme tilstand, som forårsager aborten.
Vi er 10 uger henne. Det har vi ikke prøvet. Babyen rejser måske ikke.
Det finder vi ud af. Vi ser på Henrys genetiske kode.
Vi ser på "klokkegenerne" og udfører de samme tester på fostret.
Slap af. Det er en udtrækning af celler uden operation.
Det kan give os et fingerpeg om, hvordan I kan gå tiden ud.
Skat? Vågn op. Du bløder.
Vi kan adoptere.
Hvad er der galt i, at jeg vil have én normal ting i mit liv?
Jeg vil være mor. Jeg vil føde et barn, dit barn.
Hvorfor må jeg ikke det?
Jeg har været i fremtiden og har aldrig set os med et barn.
- Det vil jeg ikke høre... - Du hørte, hvad lægen sagde...
Bare for at gøre det officielt er jeg nødt til at spørge dig én gang til.
- Er du sikker? - Ja, jeg har skrevet under.
En vasektomi er sjældent kun den ene parts beslutning.
Har du det godt? Skal vi ringe til nogen?
Henry!
- Hej. Hvad er der galt? - Jeg har ikke lyst til at være her.
- Er det mig? - Nej.
Jeg gjorde noget.
Det var svært, og du vil ikke kunne lide det.
- Hvad gjorde du? - Du vil ikke kunne lide det.
Hvorfor gjorde du det så?
- Så vi ikke ville skændes. - Skændes vi? Hvorfor?
Bare for denne ene gangs skyld...
Giv mig svaret på det, jeg spørger dig om.
Du ville alligevel ikke have fået det.
Det var ikke sødt.
Du har aldrig før kysset mig.
Du var sammen med dig på engen.
- Hvornår? - Du så ud til at være 18.
Det var vores første kys.
Du havde en dårlig dag.
Jeg gjorde noget.
Noget, jeg følte, at jeg var nødt til.
Noget, der vil få mig til at hade dig?
Jeg fik en vasektomi.
Jeg vil ikke have et barn med samme genetiske fejl.
Det vil jeg bare ikke.
Hvor vover du?
Du snød mig.
Du kom hen til den eng -
- og brød ind i hjertet og sindet på en lille pige.
Tror du, at jeg ville have et liv med en mand, der forsvinder uden varsel?
Tror du, at nogen vil have det? Hvem vil have det?
- Du har et valg. - Jeg havde aldrig et valg.
Hallo?
Tak, fordi du kom. Det er hundekoldt herude.
- Hvor er Henry? - Jeg lod ham sove.
Jeg trængte til lidt tid væk fra ham.
Hvordan har du det med det?
- Er du okay? - Vi skændtes.
Det var slemt.
Ja, den fyr kan være møgirriterende.
Det er skønt at se dig.
- Hej. - Hej.
Hvad er der i vejen med dig?
Hvad?
Du er underlig. Du har været underlig hele ugen.
Jeg er gravid.
Husker du den aften på p-pladsen. Da jeg kom for at hente dig?
Du var yngre... før operationen.
Åh gud.
Det er jo ikke sådan, at jeg var dig utro.
- Hvis vi mister barnet... - Fra nu af skændes vi ikke.
Vi bliver ikke engang spændte.
Hvis stress er med til at udløse rejserne -
- bør vi give barnet det mest rolige svangerskab på Jorden.
18 uger og helt rask.
Du spurgte om kønnet... Det er en pige.
Det har et stærkt hjerteslag.
Hvad med Mia? Det er ret kønt.
- Hvor har du bogen fra? - Fra Charisse.
Jane? Jeg kaldte alle mine dukker Jane.
- Vi bør endnu ikke tale om navne. - Jeg får bare nogle ideer.
- Se, der er en mand derinde. - Ja, se.
- Hvad gør han? - Pis.
- Hvad gør han? - Det ved jeg ikke.
Gå indenfor. Denne vej.
Far!
Far...
Kom. Lad os gå. Kom så.
- Det er første gang, vi mødes. - Hvordan har du det?
- Hvor gammel er du? - 10. Hvad med dig?
38. Hvad med skolen? Hvad lærer du?
Ikke meget. Jeg læser om Egypten. Mor og jeg læser "Ringenes Herre".
Farfar lærer mig at spille violin. Jeg hørte farmor synge.
Det var smukt. I operaen..."Aida".
- Har du rejst i tiden? - Mor siger, at vi er ens.
Dr. Kendrick kalder mig en protege. Jeg vælger, hvor jeg rejser hen.
Kan du styre, hvornår du rejser og kommer tilbage?
Jeg lærer. Jeg så dig og mor på gaden, før jeg blev født.
- I gik lige forbi mig. I skændtes. - Det tror jeg gerne.
Det er så skønt at møde dig, Alba.
- Det er så skønt at se dig. - I lige måde. Jeg har savnet dig.
Hvor længe er det siden? Hvor gammel var du, da jeg døde?
- Fem. Jeg skulle ikke have sagt det. - Nej, det er i orden.
Jeg har ikke før rejst forbi mit liv.
- Hvordan har din mor det? - Hun har det fint.
- Hvad gør du? - Det er min lærer.
Du må hellere gå. Du skal ikke få ballade. Kom her.
Gå.
- Jeg elsker dig, far. - Jeg elsker også dig.
Alba.
Alba?
Vi døbte hende Alba.
- Har du mødt hende? - Ja.
Hun er så smuk og intelligent. Du vil elske hende vældig højt.
- Så alt vil være i orden? - Ja.
Alt vil være i orden.
- Pres. Hun kommer. - Dyb indånding.
- Fortsæt. Kom så. - Kom så. Smukt.
- Til lykke. Hun er smuk. - Åh gud.
Hej.
Henry?
Ved du, hvem Alba leger med?
- Det er Alba. - Ja, men hvem leger hun med?
Din datter. De er begge din datter.
- Hun rejser i tiden. - I år...
Er det for mærkeligt?
Nej. Det er magisk på en måde.
- Hej. Hvor er Alba? - Hun er rejst.
- Skat, vil du tale om det? - Nej.
- Vil du have hjælp? - Nej.
Lad os se.
- Hvad drejede sig om? - Hvad?
- Hvorfor var hun oprevet? - Hun var bare trist i et øjeblik.
Hvad ved hun? Sig det, eller jeg forestiller mig det værste.
Forestil dig bare. Det gør du alligevel.
Har du det godt?
Tak.
Havde du en god fødselsdag?
Hvis noget går dig på, kan du altid fortælle mor det.
Nej, det kan jeg ikke.
- Hvorfor? - Far sagde, at jeg ikke må.
Du elsker far, men nogle gange kan far tage fejl.
Vil du fortælle mig det? Det er i orden.
- Lover du det? - Jeg lover det.
Far dør.
- Hvem fortalte dig det? - Alba.
Hun sagde, at far vil dø, når jeg er fem år.
Alba fortalte mig, at du dør, når hun er fem år.
Den dag, du landede i gangen, var du blevet skudt.
Det er sådan, det sker, ikke? Du bliver skudt.
Jeg ved det helt ærligt ikke...
Jeg er bange.
Den er død. Den slags sker bare.
Vi bliver født, vi lever, og når vi bliver gamle, dør vi.
Hjælp mig!
Hvordan fik han hypotermi i oktober?
Nogle fyre jagtede ham, og det sneede.
Han hoppede ind i et godstog, og en eller anden låste ham inde.
Og han... Åh gud.
De redder hans fod.
Han skal sidde i kørestol et par måneder, men han klarer sig.
Men han skal kunne gå.
Han skal kunne løbe. Kan han ikke løbe...
Far?
- Du dør? - Nej.
Skal du sidde i den stol fra nu af?
Kun et lille stykke tid, skat.
Nu sker det hurtigt. Jeg rejser meget.
Det kan skyldes det, jeg får mod smerterne.
Forsøg at blive, far.
Hvordan gør du det?
Når jeg føler, jeg er på vej, synger jeg for mig selv.
Lad os prøve det.
- Clare! Clare! - Jeg ringer til sygehuset.
Det får du brug for at kunne.
Nej, du skal mærke det. Jeg siger til, når du skal dreje.
Det er min pige.
- Det dufter skønt, mor. - Den er klar.
- Du er gavmild. - Den er varm.
Pas på. Sådan. Den er klar.
- Færdig. - Se, alle sammen. Det sner!
Skat... Din frakke.
Okay.
Værsgo.
Tak.
- Det er smukt. - Må vi åbne gaverne i aften?
Hvilke gaver? Julemanden kommer først, når du sover.
Jeg har allerede kigget i skabet.
Alba, det skab er låst.
Julen er om morgnen. Det er reglen. Ingen gaver juleaften.
Hvad skal vi så lave?
- Jeg fanger dig! - Sæt farten ned. Du gled næsten.
- Fang hende! - Denne vej!
- Har I brug for noget? - Nej.
Hej, Gomez. Kom med ud et øjeblik.
- Det er koldt udenfor. - Vær ikke en gammel mand.
Jeg har aldrig betragtet mig selv som en kunstner, men vil gerne forsøge.
Hvad er der?
Jeg vil takke for alt. Du har været en fantastisk ven.
Hvad taler du om?
Det kan være, der sker noget i aften. All right?
Jeg ved, jeg har været irriterende, men du har været enestående.
Det hele har været enestående.
Ja. Det var så lidt.
Er I skøre? Det er hundekoldt.
- Tag det her på. - Gomez, giv os et øjeblik.
Vi giver dem lige et øjeblik.
Henry?
Nej.
- Nej. - Kom her.
Kom så.
Hvorfor lod du mig invitere alle de mennesker?
Jeg vil ikke have, at du er alene.
Hej, hej...
Jeg ville ikke ændre på noget.
Jeg ville ikke give afkald på et sekund af vores liv sammen.
- Er du med? - Ja.
- Jeg ved, at jeg fik ram på den. - Ingen spor.
Ja. Lad os prøve herhenne.
- Clare! Clare! - Jeg ringer til sygehuset.
Okay.
- Jeg elsker dig så højt. - Jeg elsker dig.
- Jeg vil altid elske dig. - Bliv her.
- Alba, skat. - Far.
- Far? - Alba.
Far, jeg vidste, at jeg ville se dig igen!
- Hvor gammel er du? - Ni.
Er du ni? Lægger din mor stadig tøj?
Hun siger: Man ved aldrig.
Husker du Max og Rosa? Gomez' børn.
De er så store.
Løb tilbage til huset. Fortæl mor, at han er her!
- Lad os løbe! - Vent.
Fortæl, hvordan du og mor mødtes.
- Fortæller hun det ikke? - Jo, men ikke, som du gør.
Det var lige her på denne eng.
En skønne dag... din mor var kun et lille nips...
...hun gik derud, og der var en mand...
- Uden tøj på. - Ikke en pind.
Da hun har givet ham et tæppe -
- forklarer han hende, at han er en tidsrejsende.
Af en eller anden grund, som jeg aldrig vil kunne forstå -
- så tror hun på ham.
Henry?
- Jeg rejser. - Nej, far. Syng!
Henry!
- Hvor er du fra? - Jeg er 39.
Alba er en baby. Vi er i huset og lykkelige.
Hvorfor sagde du ikke, at du kom? Så havde jeg ventet på dig.
Du skal ikke bruge dit liv på at vente.
Jeg elsker dig.
- Jeg kan ikke blive. - Det ved jeg godt.
Af og til tror jeg, han er i træerne og venter på at overraske mig.
Det troede jeg også som barn. At han altid var her, selv når han ikke var.
Det formoder jeg, at han er.