På pladserne!
Smil.
Fedt.
- Godt løbet i dag. - Tak.
Jeg er helt svedig.
- Du var for sej derude. - Det havde været sjovt at vinde.
Jeg fik en medalje. Ligesom to andre piger.
- Jeg må godt være stolt af dig. - Er du også stolt af mig?
Ja, det er jeg. Du er meget speciel.
Vores specielle snefnug.
- Hvad skal vi se? - Det er din tur.
Det er dig, der er vinderen. Du må bestemme.
Du vælger aldrig. Du burde også have noget at skulle have sagt.
"Frost"?
Hvis det er det, du vil. I sover alligevel begge to snart.
Det er noget sludder.
Ja, ja...
Nej. Upassende. Sådan er samfundet bare. Klæd om.
- Vil du have hjælp? - Du har ikke tid. Klæd dig på.
Hvad skulle jeg gøre uden dig?
Godmorgen.
- Hvad er der? - Intet. Det er bare...
- Jo, jeg ville tale med jer om... - Åh, nej.
- Hvad? - Ikke "hvad", men "hende".
- Hvornår? Hvornår kommer hun? - I næste uge.
- Jeg kan lide hende. - Kan du?
- Jeg vil bare have, du er lykkelig. - Også jeg.
Men må jeg sige noget? Du må ikke blive vred på mig.
Jeg har ret til at blive vred, men sig, hvad du vil.
- Jeg ser dig hellere med en anden. - Nu blev jeg lidt vred.
Du må sige, hvad du vil, efter tredje eller fjerde date.
- Men ikke halvandet år senere. - Undskyld, men...
- Hun har ikke overnattet her... - For meget information.
- Ikke, hvad du ved af. - Hold op!
Jeg vil have hende i vores liv.
Hun kan hjælpe dig herhjemme.
Så kan du være en almindelig 17-årig i stedet for en superhelt.
Jeg kan lide at være en superhelt.
- Hvad tænker du på? - Jeg er nervøs.
- Pigerne elsker dig. - Gør de?
Gør de?
Jeg har bare på fornemmelsen, at...
Det bliver en forandring, men det er godt.
De skal ikke forbinde mig med den omvæltning.
Det er godt med omvæltning. Jeg har brug for det.
Det ved jeg godt, men hun er 17 år.
Jeg husker den alder. Hun har sine holdninger.
Hvis du er i tvivl, skal du sige det. Jeg lagde depositum på flyttebilen.
Jeg tænker bare højt.
Jeg tror, jeg bliver en god ven for dem.
Du er så negativ. Jeg ved ikke, hvordan det skal fungere...
Hvad laver du derinde?
- Hvad laver du? - Snakker.
Er du ikke for gammel til fantasivenner?
Jeg er ikke træt længere.
Hvad mener du? Du er ikke bange, vel?
- Nej. - Hvorfor kan du ikke sove?
Fordi...
Tæl får eller noget. Så bliver det lettere for mig.
Du kan godt.
Tak, fordi I lukker mig ind i jeres hjem og jeres hjerter.
Jeg elsker jeres far og glæder mig til at blive jeres...
- Mor? - Søster?
Jeg kan måske være lidt af hvert. En morster.
Det lyder virkelig godt.
- Hvad laver du? - Det er jo en ny start, ikke?
- Ved hun ikke, at I var gift? - Jo, selvfølgelig.
Jeg vil bare have, at hun skal føle sig velkommen.
Det er også en ny start for mig.
Jeg kan ikke huske hende.
Hun elskede dig meget højt.
Vil du have det på dit værelse?
- Er den allerede oppe? - Ja.
- Er du sikker på, at den passer? - Ja, helt klart.
Ja. Virkelig godt.
Vi kan lege "Game of Thrones".
Alle har det omsider godt.
Jeg har virkelig anstrengt mig.
Bare rolig, det bliver jeg ved med.
Gode sager. Tyggede du dig igennem den her?
- Man må jo forsøge. - Abby er lidt mærkelig.
Sig til, hvis du har brug for hjælp.
Der er ingen bog om hende.
Tak, det ville være alle tiders.
Lighter.
Hvornår begyndte det der?
- Vær stille. Det er spisetid. - Forleden.
Hvad foregår der, Abs?
Hvad foregår der?
Kan du lide hende?
Fantasivenner kan være en god ting.
- Ikke så gode som rigtige venner. - Meh, lad hende udforske det.
Sagde du lige "meh"?
- Gør man ikke det? - Nej, morster, kun på Internettet.
- Er du sikker på, at du kun er 29? - Vi har bare forskellige interesser.
Sådan. Her kommer de første to. En er medium.
Den her er medium rare.
- Er det sesamfrø? - Hampfrø.
- Jeg løber. De tager prøver. - Bare rolig, det kan ikke ses.
- Og man løber ikke hurtigere af det. - Det er okay, Kellie.
De indeholder Omega 3. Din far elsker det.
- Det er sprødt. Jeg kan lide det. - Hjernen kan også lide det.
Jeg vil gerne udbringe en skål.
Jeg vil byde Robin velkommen i vores hjem...
- ...og i vores familie. - Tak.
- Skål. - Jøsses!
- Er du okay? - Ja.
- Henter du lidt køkkenrulle? - Ja.
Jeg er ked af det.
- Hold da op. - Tak. Undskyld.
Så spændende plejer vi ikke at have det.
Du skræmte mig. Du må ikke være her nu.
- Hvorfor ikke? - Min far er her.
- Han er aldrig hjemme om tirsdagen. - Det har ændret sig nu.
Det er noget møg.
Så du ikke bilerne?
- Vi har talt om det. - Kom nu, vi er mere end venner.
Hvordan det?
Det kan jeg se på dine blikke.
De kan ikke høre noget. De er sikkert selv i gang.
Og du vil gøre det samtidig? Ad.
Jeg vil ikke tænke på ham sådan.
Med en anden kvinde?
Nej, men ingen vil tænke på, at deres far gør sådan noget.
Jeg var så dum med frøene. Jeg skulle have spurgt først.
Det passer ikke. Hun kunne lide dem.
Det er min første aften her, og jeg ændrer på maden. Ikke godt.
Jeg er ikke deres mor. Kellie klarer sig, men Abby...
Abby er så ung. Der er så meget, hun skal beskyttes mod.
- Hvad skete der? - Nogen smækkede vinduet i!
Ingen smækkede vinduet. Det faldt bare ned.
Jeg ordner det senere. Det er for koldt nu, så...
- Hvad laver han her? - Sørger for, at jeg får husarrest.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
- Får du stuearrest nu? - Jeg kan sno ham om min lillefinger.
Snart er han snoet om din stedmors.
- Hun er ikke min stedmor. - Ikke endnu.
- Du må holde op med det der. - Jeg er ikke træt.
Den har jeg hørt før. Jeg kan ligge her med dig, hvis du vil.
- Fik du den af far? - Han vil ikke tale om, at hun døde.
Det er ikke så sjovt at tale om.
Mor var ikke...
Far og mor havde det ikke så godt.
Du skal bare vide, at hun elskede dig meget højt.
Læg dig på maven, så skal jeg vise, hvordan hun plejede at putte mig.
Okay.
Lille Peter Edderkop kravlede op ad muren.
Så kom regnen og skyllede Peter ned.
Så kom solen og tørrede Peters krop.
Lille Peter Edderkop kravlede atter op.
- Igen. - Er du som mig, tager det noget tid.
Lille Peter Edderkop kravlede op ad muren.
Så kom regnen og skyllede Peter ned.
Så kom solen og tørrede Peters krop.
Lille Peter Edderkop kravlede atter op.
Godmorgen!
- Morgenmad? - Jeg plejer at lave morgenmad.
Du skal jo i skole. Du skal nok læse, så jeg kan godt gøre det.
- Abby er sikkert vant til at... - Det smager virkelig lækkert!
Tak.
Jeg solgte en til!
- En af de der? - Vær nu sød.
Faldt du i søvn igen efter dit lille eventyr i går?
Ja, men vinduet lukkede ikke, som far sagde.
- Ikke? - Det var koldt, så hun lukkede det.
Hvem lukkede det?
- Vi skal ikke tale om det her. - Jeg tror, det var mor.
Det var ikke mor, Abs. Hun er her ikke længere.
Hun er her sikkert på en eller anden måde.
Lexy. Det er en ære at være i dit hjem -
- med dine to smukke døtre.
Tak.
Undskyld, prøver du at tale med et spøgelse?
Spøgelser er uhyggelige, selv hvis det er mor.
- Men det er det ikke. - Selvfølgelig ikke.
- Jeg tænkte på noget terapeutisk... - Så taler man ikke med vægge.
Hvorfor tror du, at det er hende? Hvorfor nu?
Hun har været her hele tiden. Jeg har bare ikke søgt efter hende.
Det vil I aldrig tro. Jeg er klar til tiden, for en gangs skyld.
Piger.
Hej. Kan du gøre mig en tjeneste?
Hvad?
Kan du ikke inkludere Robin lidt mere?
Hun har været her i et døgn og laver allerede maden.
Hun skal føle sig velkommen. Lidt ny indretning skader vel ikke?
- Fik hun dig til at sige det? - Nej.
Det er bedre, hvis det kommer fra dig.
- Hvorfor sælger vi vores ting? - Det er også hendes ting.
Vi laver plads til nye ting.
- Hej, familie! - Hej, Bernard.
Morfar!
Har mit yndlingsbarnebarn det godt? Jeg driller bare, det er uafgjort.
- Hej, James. - Hej, jeg hedder Robin.
Jeg hedder Bernard.
Har I aldrig mødt hinanden? Bernard er min svigerfar.
- Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
Hvad gør du med den? Den kan vi ikke sælge!
- Det lignede ikke din stil. - Den var mors.
Åh, Kellie...
- Jeg havde aldrig gjort det, hvis... - Jeg kan ikke huske den.
Turkis er en healende sten.
Prøv den.
Du vil have den, ikke? Lad os se, hvordan det ser ud.
Den klæder dig. Nu er hun altid hos dig.
- Lad os se på resten af skramlet. - Ja.
Her er ret meget, Bernard.
Hvad siger termodynamikkens 1. hovedsætning?
At energi hverken kan skabes eller ødelægges.
Og hvad kan energi gøre ifølge denne lov?
- Den kan skifte form. - Det er rigtigt.
Men vi rækker stadig hånden op.
Undskyld, må jeg gå?
Hej, I ringede. Jeg skal hente Abby.
- Hun er her ikke. - Hvad mener du?
- Hendes mor hentede hende. - Du ved godt, hun er død, ikke?
Nej. Undskyld. Det var den søde unge kvinde, jeres far skrev op.
Det er James. Jeg er over 40, så læg en besked.
Jeg blev også drillet i skolen.
Meget.
Jeg var lidt anderledes, ligesom du er.
Vi, der er lidt underlige, må holde sammen.
- Kom, jeg har en overraskelse. - Har du det?
Jeg fandt det i vores loppemarked.
Kellie beholdt halskæden, så jeg ville også gemme noget til dig.
Lavede du den til mig?
Det er vigtigt, at du føler samhørighed med hende.
Du skal vide, at jeg er her, men jeg vil ikke tage hendes plads.
Passer jeg allerede ind?
Er det mors ting?
- Du beholdt jo... - Spørg, inden du gør sådan noget.
- Hun fikserer nok allerede. - Din far og jeg talte om det.
Undskyld. Hun kan godt få den.
Det er bare underligt at se hendes ting igen.
- Jeg savner hende. - Det er klart.
Hun var alle tiders. Unik.
Du var sød mod Abby i dag.
Hun må ikke tro, at jeg forsøger at erstatte den perfekte mor.
- Du må ønske, hun stadig var her. - Hvad? Nej.
Hun var mit valg dengang, men nu er du mit valg.
Du spiller ikke andenviolin.
Og hun var ikke perfekt.
Hvad mener du?
Tja...
Der skete noget med hende. Jeg ved ikke, hvad det var, men...
Det var, som om al glæde forsvandt fra hende.
Som om noget plagede hende.
Jeg ved ikke, hvad det var.
Det var måske skyldfølelse.
Eller også var det -
- eller også var det en anden.
Da de fandt hendes lig, havde hun ikke ringen på.
Det er jeg ked af, skat.
Jeg tænker over det hele.
Lille Peter Edderkop kravlede op ad muren
Så kom regnen og skyllede Peter ned.
Så kom solen og tørrede Peters krop.
Lille Peter Edderkop kravlede atter op.
Det kilder, Kellie. Jeg vidste ikke, at...
Kellie?
Mor?
Jeg håbede, det var dig, der sneg dig ind.
- Jeg har jo stuearrest. - Hold op.
Bevægelsessensor. Abby er stadig på værelset, ikke?
- Han aktiverer det aldrig. - Du giver ham for meget mad.
- Du tror da ikke på det her? - Selvfølgelig ikke.
Godt. Vi er på katteholdet.
- Jeg går i seng. Det bør du også. - Om lidt.
Så I har et spøgelse, som ikke kan lide dine blade?
- Tror du, jeg er skør? - Det er skørt, så sexet du er.
Tror du, det vil gøre dig fortræd? Hvis du virkelig føler det...
Jeg vil ikke have følsomme Todd, men praktiske Todd.
Jeg er her.
- Tror du mig heller ikke? - Ville du ikke have praktiske Todd?
Jeg vil have tålmodige Todd.
Okay.
Du trænger måske til luftforandring. Næste år er du 1600 km væk.
Jeg har faktisk overvejet at blive her.
Hvad mener du? Vi skal jo til Boulder.
- Ikke hvis jeg går på college her. - Hvorfor vil du blive?
- Min familie har brug for mig. - De klarer sig. De har Robin nu.
- Undskyld. Tålmodige Todd. - Ja.
Abby.
- Jeg sagde det jo. Det var mor. - Nej, Abby...
Hun sang Lille Peter Edderkop.
Hun spurgte mig om halskæden.
- Du må ikke tale med det. - Men jeg kan lide hende.
Jeg er din søster, Abby. Stoler du på mig?
- Ja. - Hold dig væk fra det.
Hvad pokker foregår der?
Robin, vil du tage Abby ind på hendes værelse? Vær nu sød.
Okay.
Kellie. Forsøger du at sabotere os? Du ved, hvad jeg mener.
Tror du, at jeg gjorde det?
Det, der plagede mor, plager måske også Abby.
Hvad skal det betyde?
Vi ved begge, at mor opførte sig mærkeligt til sidst.
Det passer ikke. Hun var deprimeret.
Vi er alle nervøse og fejlfortolker ting.
Hvad med det, der skete i mit værelse?
Hylden kunne måske ikke klare vægten. Det viser bare, at du arbejder hårdt.
Siger dine selvhjælpsbøger, at man skal ignorere farer for familien?
Så er det nok. Vi er en familie, uanset hvad det er.
- Vi skal opføre os som en. - Helt klart.
Jeg må også af sted. Kom.
Hvad siger Newtons første lov?
Miss Caldwell?
Miss Caldwell? Newtons første lov.
Et legeme... Et legeme i hvile...
Et legeme i hvile forbliver i hvile, til en ydre kraft påvirker det.
Et legeme i bevægelse standser ikke, før en ydre kraft påvirker det.
- Har du et øjeblik? - Bernard. Hvordan går det?
Du har nok gættet, at jeg har undgået dig de sidste par år.
Jeg tænkte, at det kunne være tilfældet.
Jeg er kommet for at sige undskyld.
Dengang vidste jeg ikke, hvad jeg skulle synes om det.
I betragtning af, at du kendte hende.
James og jeg fandt ikke sammen før tre år efter begravelsen.
Der sker ting i vennekredse.
Jeg blev overrasket, da han inviterede mig ud. Hun var utrolig.
Jeg er her for at forklare, ikke anklage.
Jeg opførte mig bare som en far.
Jeg har det fint med det nu. Livet går videre.
- Det er svært nok, som det er. - Kellie, ikke?
Ja.
Hun kan lide at bestemme.
Hun er lidt af en mundfuld
Med hende må man kæmpe eller give op.
Bare rolig. Jeg går ingen vegne.
Held og lykke med det.
- Viste det sig igen? - Ikke nok til at overbevise dem.
Hvad fik det til at vise sig forrige gang?
Katten.
Jeg ringer tilbage.
Kom her, misser. Kom her, misser.
Hvorfor gør du det her?
Lad os være i fred!
Vil du have det her?
Hvad skal vi sige til Abby?
At han stak af. At vi sendte ham op til en gård, hvor han kan lege?
Jeg kan ikke lide det.
Hvad lavede du oppe så sent?
- Jeg forstår ikke, hvad der skete. - Jeg har jo sagt det.
Hør her, far...
Det, Abby taler med, findes i virkeligheden.
Det gjorde det her, og det udgiver sig for mor.
Jeg tror, det vil noget med Abby. Det vil tage hende fra os.
Jeg er åben for tanken, at der er noget her, og...
At der kan være noget her.
At det måske er din mor.
Ønsker en del af dig, at det var hende?
- Jeg ville have nogle spørgsmål. - Folk taber tit deres ringe.
- Todds far taber altid sin. - Du behøver ikke løse det her.
Vi finder på noget. Forhåbentlig før Robin løber skrigende væk.
Du er meget beskyttende over for din søster og mig.
Da din mor døde, fik du for stort et ansvar for en 12-årig.
- Det er okay. - Nej, det er det ikke.
- Nu tager jeg rattet. - Hvad mener du?
Du vil beskytte os, fordi jeg ikke gjorde det, jeg skulle.
Det er min skyld. Jeg burde have været stærkere. Men nu er du fri.
Du behøver ikke beskytte os længere.
- Hvad vil du gøre ved det her? - Det ved jeg ikke. Jeg løser det.
Her.
Skat?
Hvad laver du, skat?
Skat?
- Er alt i orden, miss Caldwell? - Undskyld.
- Er du okay? - Jeg må af sted.
- Jeg hørte, hvad der skete. - Glem det.
De talte om totemmer i sociologi.
Visse kulturer tror, at genstande binder ånder til den fysiske verden.
Og hvad så?
Halskæden. Du sagde, at du påvirkede den.
Som om det blev såret. Det lyder ligesom det, de talte om.
Sagde de, om de kunne slippe af med det?
Det er ikke Hogwarts, Kellie.
Min familie skal vide, hvad det er.
Abby? Vågn op, Abby. Hvor er min halskæde?
Hvor er den, Abby?
- Abby? - Hun ville have den.
- Hvor er halskæden, Abby? - Det ved jeg ikke.
- Hvor er min halskæde? Sig det! - Der!
Du får hende ikke!
Mor?
- Abby! - Nej!
- Hent Robin! - Det bliver stærkere.
Tag Abby, så ringer jeg til Bernard!
Skal vi pakke?
Tak, fordi du kom.
Kan du tage pigerne med? Jeg henter dem, når vi har ryddet op.
Rydder hvad op? Hvad sker der?
For pokker, Todd! Det passer ikke nu.
- Du ville jo vide mere. - Hav lidt situationsfornemmelse.
- Okay... - Jeg kan google, Todd.
Jeg tog de her billeder på biblioteket.
En totem er noget, der betød meget for personen, da de var i live.
Nu er de bundet til den i døden.
Du sagde, det blev påvirket af det.
Det kunne ikke lide at blive brændt. Jeg mærkede det gennem halskæden.
Se her. Hvis du ødelægger det, så brydes forbindelsen.
Vi kan vist skaffe os af med det.
- Hvad er det, der kommer ud? - Jeg ved ikke, hvad der kan ske.
Vi må få alle væk herfra De skal i sikkerhed.
- Påstår I, at et spøgelse gør det? - Noget i den stil, ja.
Det er min skyld. Jeg ville have, Abby skulle føle nærhed til sin mor.
- Jeg burde ikke have opmuntret det. - Jeg er enig med dig.
- Hold op, Kellie. - Hvorfor sker det nu? Hvad er nyt?
Vi må gøre noget, far. Det ville tage Abby.
- Jeg kan ikke bare se passivt til. - Hvad gør det?
- Er der et mønster? - Det fulgte hende. Det advarer os.
- Abby tror, det er Lexy. - Nej, hun er også bange for det.
Abby tror, det er Lexy!
- Så du det også? - Jeg ved ikke, hvad det var.
Hvis min pige er her, så vil jeg vide det!
Bernard... Bernard? Vent!
- Bernard. - Hvad laver du, Bernard?
Gå, hvis I vil, men hvis min datter er her, så bliver jeg!
- Åh gud, hvor er Abby? - Hvad? Åh gud. Abby?
- Hvad har du gjort? - Du tror, det er min skyld.
Tror du, at han vil have dig efter det her?
Du kendte min mor, men du kunne virkelig lide far, ikke?
Troede du, jeg ikke vidste det? Hvad gjorde du for at tage hendes plads?
Jeg ved ikke, hvorfor jeg pakkede. Det er dig, der burde pakke.
- Led efter Abby! - Du ser ikke godt ud, Bernard.
Led efter Abby. Jeg klarer mig.
- Har Abby været her? Gem dig. - Hvorfor?
- Far må ikke finde dig her nu. - Lad mig hjælpe dig!
Todd, vi må slippe af med den ting.
- Hvad vil du gøre? - Jeg må finde Abby.
Og så henter jeg dig, og så afslutter vi det her.
- Hvor er hun? - Hvis den ting tog hende -
- så finder vi hende ikke sådan. Men vi finder hende.
- Måske gemmer hun sig derude. - Det håber jeg.
Abby? Abby, skat?
Abby!
- Er du okay? - Det er bare svært at kapere.
Du virker så sikker på, at det ikke er hende.
Du ville måske være jaloux, hvis det var hende.
Jeg lover dig, jeg har aldrig været misundelig.
Det her var hendes afskedsgave.
Lad mig hjælpe dig.
Du har altid været... fars pige.
Abby?
Abby? Abby!
- Hvorfor gemmer du den her? - Slap af.
- Hvordan har du den, med mindre ...? - Bare slap af.
Du forstår det ikke. Hun og far var ikke lykkelige.
Han havde brug for en, der var stærkere.
Hvad? Som dig?
- Hør på mig, Robin. - Hold dig væk fra mig.
Bare rolig. Far er i sikre hænder.
- Hvad var det? - Gå ikke derud. Det dræbte Robin!
Åh gud. Åh gud. Vi må væk herfra.
Kom nu, Kellie. Kellie? Kellie?
- Tak, fordi du er sådan en god ven. - Hvad?
Du er så loyal og så sød.
Du kan holde mig ud.
Det er jeg virkelig glad for.
Undskyld, Todd. Jeg kan virkelig godt lide dig.
Men det kan aldrig være os to. Jeg tilhører en anden.
Godt gået. Jeg ville ikke have, at spøgelset tog dig.
Jeg sagde ingenting. Ikke engang, da far kaldte.
Nu skal du bare huske, at du er bange for den ting, okay?
Det er alt, far behøver at vide. Kom nu.
- Far! - Det har dræbt alle. Vi må ud...
Hvad mener du?
Hvad mener du med det? Har den ting gjort det her?
- Kellie bad mig om at gemme mig. - Abby!
Bad du hende om at gemme sig? Hvorfor gjorde du det?
- Fordi det ikke skulle finde hende. - Hvor er Robin?
Hvor er Bernard og Robin?
- Hvorfor kigger du sådan på mig? - Bernard? Robin?
Robin?
Jeg er ked af det. Jeg var nødt til at forklare.
- Hvor er Robin og Bernard? - Alt det her var mor.
Hun forsøgte at beskytte os, da Robin flyttede ind -
- fra dig.
Jeg ville aldrig gøre dig fortræd. Jeg har beskyttet dig.
Jeg har beskyttet dig i årevis. Jeg fjernede dramaet, råberiet.
Vi har været så meget lykkeligere, siden hun forsvandt.
Du dræbte hende. Du dræbte hende.
Vær ikke ked af det. Vi kan løse det.
Vi går tilbage til, hvordan det var. Kun dig, mig og Abby.
Ingen mor, ingen Robin. Bare os.
Har de sidste fem år ikke været fantastiske?
Nu holder vi op med det her og finder en løsning.
Hvad er det, du ikke forstår?
Robin?
- Vi har ikke brug for hende. - Robin!
Robin! Robin!
Jeg er virkelig ked af det. Hun var en fantastisk kvinde.
Robin!
Robin! Robin!
Hun kan ikke høre dig.
Jeg prøvede at stoppe den, men mor tog hende.
Hun glemmer, at jeg er det længste forhold, du har haft.
Jeg er din beskytter.
Det her er vores familie.
Jeg elsker dig, far.
Kom her, Abby!
Mener du det, Abby?
Det eneste, der plagede din mor, var dig!
Det passer ikke. Det passer ikke.
Kellie. Hør her, skat...
Du har brug for hjælp.
- Vi skal nok skaffe dig hjælp. - Kan vi ikke være sammen længere?
Du ødelagde alt.
Nej!
Hold op, Kellie!
Bind far op, skat.
Din kunst er i øvrigt elendig!
Hold op!
Nogle selvforsvarssår.
De vil tro mig. Det gør de altid.
Hold op, Kellie!
Far...
Du erstattede mig.
Jeg kan bedre lide den anden. Nej, de sover. De er trætte.
- Er hun vågen? - Jeg ser lige.
Hvem taler du med?
Du kan fortælle mig det.
Kom nu.
Meh, jeg udforsker bare.
Hvornår skal vi holde op med at flytte?
Så snart vi finder det rette sted. Vi skal lige samle os lidt.
Men ens hjem kan være, hvor end man vil.
Jeg vækker din far.
- Er alt i orden? - Vi må holde øje med hende.
Lille Peter Edderkop kravlede op ad muren.
Så kom regnen og skyllede Peter ned.
Så kom solen og tørrede Peters krop.
Lille Peter Edderkop kravlede atter op.
Igen.
Tekster: Bjørn Erik Niss www.sdimedia.com